Справа № 161/6413/26 
Провадження № 1-кп/161/927/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк        26 березня 2026 року 
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 62025240030011320 за обвинувальним актом у відношенні 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ківерці Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 
- 22.03.2010 вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.10.2007, до відбуття – 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 20.01.2016 року звільнений по відбуттю покарання; 
- 06.03.2019 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 14.11.2022 року звільнений по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
22.08.2025 громадянин України ОСОБА_5 призваний по мобілізації до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому, солдата ОСОБА_5 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2025 № 242 на посаду курсанта 2 навчальної роти, 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , після чого останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відтак, ОСОБА_5 , з вказаних вище підстав, набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній залежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та який діяв на час вчинення кримінального правопорушення.
Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, таким чином, станом на серпень 2025 року в Україні діяв правовий режим воєнного стану.
Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.
Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Згідно ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України розподіл часу здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни й виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку й харчування.
Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.
Так, солдат ОСОБА_5 , в порушення зазначених норм, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), не пізніше 09 години 00 хвилин 23.08.2025, не маючи намір назавжди ухилитися від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування 2 навчальної роти, 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
У період часу з 23.08.2025 до 29.01.2026 включно солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд, перебуваючи у місті Ківерці Волинської області.
29.01.2026 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за адресою: АДРЕСА_1 , чим припинено вчинення триваючого кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується в самовільному залишенні військової частини або місця служби, військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Крім того, 29 січня 2026 року близько 12 години 45 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу павільйону № 9, що розташований на ринку «Пасаж» за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карпенка-Карого, 1, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, відкрито викрав грошові кошти на загальну суму 2800 гривень, чим спричинив майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю та погодився з кваліфікацією та обставинами вчинення кримінального правопорушення. В обвинувальному акті вірно викладені обставини скоєного. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати. 
Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. 
Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що подія злочину мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані, як самовільне залишення військової частини або місця служби, військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України; крім того, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. 
Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2025 року за № 62025240030011320 з правовою кваліфікацією ч. 5 ст. 407 КК України.
Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2026 року за № 12026030580000173 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 186 КК України.
22.03.2026 на підставі постанови прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону відомості кримінального провадження за №62025240030011320 від 18.12.2025 та кримінального провадження за №12026030580000173 від 29.01.2026 об`єднано в одне кримінальне провадження та присвоєно номер №62025240030011320.
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, в установах міста на обліку не перебуває, є військовослужбовцем. 
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди. 
Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 суд виходить із вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
З урахування викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, у межах, встановлених у санкції інкримінованої частини статті КК України, та в такому необхідному та достатньому розмірі, що об`єктивно разом з метою кари одночасно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, що йому потрібно призначити покарання, пов`язане з позбавлення волі. 
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2026 року.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.4 ст. 186 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі;
-за ч.5 ст. 407 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у вигляді 7 (семи ) років позбавлення волі.
В порядку ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з 29 січня 2026 року по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу. 
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази: спортивний костюм (кофта та штани) синього кольору - вважати повернутим власнику; куртку темного кольору з капюшоном та написом «NICCE» - повернути власнику; коробку, на якій наявний надпис «Кисломолочний сир 1590», кусок твердого сиру та ковбасу, - знищити; грошові кошти у сумі 2000 грн., - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ; диск, на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження. 
Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2026 року.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя:
Вирок складений і видрукуваний у єдиному екземплярі в нарадчій кімнаті.
Суддя: