Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 р. 	Справа № 440/34/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2026, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/34/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Пенсійного фонду України   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2026 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Пенсійного фонду України, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання письмової відповіді на звернення позивачки №ПР-19499979 від 24.11.2025, що було надіслано через особистий кабінет на вебсайті Державної установи "Урядовий контактний центр";
- зобов`язати відповідача надати письмову відповідь на звернення позивачки №ПР-19499979 від 24.11.2025, що було надіслано через особистий кабінет на вебсайті Державної установи "Урядовий контактний центр".
В обґрунтування позову вказала про ненадання відповідачем відповіді на її звернення від 24.11.2025 щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №200/3206/25 в частині виплати відкладеної/ретроспективної заборгованості у розмірі 9185,25 грн, а також поточної заборгованості у розмірі 2331,48 грн за рахунок коштів солідарної системи.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).
21.01.2026 до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, в обґрунтування якої заявник зазначив, що Пенсійний фонд України розглянув звернення позивачки від 24.11.2025 за № ПР-19499979 (вх. № 73160/П-2800-25 від 25.11.2025) та листом від 02.01.2026 № 320-73160/П-03/8-2800/26 повідомив позивачку про порядок виконання органами Пенсійного фонду України рішень суду та виплати нарахованих пенсій за рішеннями суду за минулий час відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821.
26.01.2026 до суду надійшли заперечення позивачки на клопотання про закриття провадження у справі, у яких ОСОБА_1 зазначила, що у листі від 02.01.2026 № 320-73160/П-03/8-2800/26 їй не повідомлено коли саме будуть здійснені відповідні виплати, внаслідок чого звернення розглянуто неповно.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 провадження у справі №440/34/26 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрито.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що у відповіді відповідача не зазначається коли саме будуть здійснені належні виплати позивачці. Таким чином, апелянт вважає, що звернення розглянуто неповно, а тому суд першої інстанції повинен був відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження та продовжити розгляд адміністративної справи.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження в даній справі, згідно із п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана позивачем бездіяльність була самостійно виправлена суб`єктом владних повноважень і при цьому позовна вимога зобов`язального характеру є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльність, а також відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів ОСОБА_1 є неможливим без визнання оскаржуваної бездіяльності протиправною після такого виправлення.
За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.
Предметом переданого на розгляд суду спору у справі №440/34/26 є правовідносини щодо розгляду відповідачем звернення позивачки від 24.11.2025 за № ПР-19499979.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначила, що її звернення не розглянуто відповідачем та не надано відповідь на таке звернення, внаслідок чого має місце протиправна бездіяльність відповідача.
Згідно з частиною першою статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Відповідач у поданому клопотанні зазначив, що звернення ОСОБА_1 розглянуте по суті та їх надана відповідь листом від 02.01.2026 № 320-73160/П-03/8-2800/26.
Лист Пенсійного фонду України від 02.01.2026 № 320-73160/П-03/8-2800/26 направлено на електронну пошту позивачки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що була вказана нею в зверненні від 24.11.2025.
Позивачка у своїх запереченнях від 25.01.2026 підтверджує отримання вказаної відповіді.
За указаних обставин суд зазначає, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Зі змісту даної норми вбачається, що провадження у справі може бути закритим за наявності таких обов`язкових умов: виправлення суб`єктом владних повноважень у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності порушень; відсутності підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2018 року у справі №800/369/17 зробила висновок щодо закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України:
«У розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.
Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.»
Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом і в постанові від 17 січня 2023 року у справі №294/860/17.
З наявних у справі матеріалів судом установлено, що листом від 02.01.2026 №№ 320-73160/П-03/8-2800/26 відповідач фактично надав відповідь на заяву позивача від 24.11.2025.
Таким чином, оскаржувана бездіяльність була усунута, а право позивача на розгляд його заяви та надання відповіді - реалізоване. 
Сам по собі факт того, що відповідне рішення прийнято після подання позовної заяви у справі, не свідчить про неможливість застосування пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, оскільки вказана норма не ставить можливість закриття провадження у залежність від моменту виправлення порушення, а передбачає необхідність встановлення факту його усунення та повного відновлення прав позивача.
Доводи апелянта про формальний характер відповіді від 02.01.2026 не спростовують правильності висновку суду першої інстанції, оскільки на час постановлення ухвали спірні правовідносини фактично припинилися, а вимога зобов`язального характеру є похідною від вимоги про визнання бездіяльності протиправною. Після надання відповіді на звернення відсутні підстави вважати, що повне відновлення прав позивача неможливе без додаткового судового визнання бездіяльності протиправною.
Посилання апелянта на те, що у наданій відповіді від 02.01.2026 пенсійного органу не зазначається коли саме будуть здійснені виплати позивачці, виходять за межі предмета цього спору, яким було виключно оскарження бездіяльності щодо нерозгляду заяви. Питання оцінка правомірності (повноти) наданої відповіді на звернення позивачки можуть бути предметом окремого позову, однак не впливають на правильність застосування судом першої інстанції пункту 8 частини першої статті 238 КАС України в межах заявлених вимог.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку та обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали не вбачається.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 по справі № 440/34/26 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.М. Ральченко