Справа № 309/1061/20
Провадження № 1-кп/309/275/25

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів 
головуючого ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 
за участю секретаря ОСОБА_4 
прокурора ОСОБА_5 
обвинуваченої ОСОБА_6 
захисника ОСОБА_7 

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201907005000115 від 30.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК України 
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження за №1201907005000115 від 30.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК України.
Прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Клопотання вмотивовано тим , у провадженні колегії суддів Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження №309/1061/20 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, тобто в умисному вбивстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
29.11.2019 у вечірній час доби ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 , потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебували у приміщенні спальної кімнати за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої. Через деякий час, приблизно о 23:00, ОСОБА_8 заснув і тоді до ліжка, на якому лежав потерпілий, підійшов ОСОБА_8 , який вголос висловив своє бажання розбити батькові голову молотком. У відповідь на це ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що сама позбавити життя потерпілого фізично не здатна, невідкладно надала вказівку на вчинення активних дій, спрямованих на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , а саме здійснити вбивство так, щоб потерпілий точно не мав шансу вижити, однак робити це не при дітях. 
Тоді, ОСОБА_8 , діючи з метою протиправного заподіяння смерті, скориставшись станом алкогольного сп`яніння батька, внаслідок якого той не усвідомлював, що відбувається, за допомогою свідка ОСОБА_9 , який не був інформований про наміри матері і сина, виніс ОСОБА_8 на подвір`я, де поклав його на землю. При цьому ОСОБА_6 залишалася в будинку. Перебуваючи на дворі ОСОБА_8 одягнув матерчаті рукавиці та обухом сокири, які обома руками тримав за руків`я, наніс один удар в область голови потерпілого, від чого у того з рота пішла кров. Свідок ОСОБА_9 побіг до будинку, тоді ОСОБА_8 наніс обухом сокири ще не менше семи ударів в область тім`яної частини голови та обличчя ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_8 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: вдавлених переломів лобної, тім`яної кісток справа, багато уламкового перелому потиличної кістки; лінійного перелому кісток основи черепа; крововиливу під м`які мозкові оболонки в правій лобній, правій тьмяно-скроневій та потиличних долях обох півкуль; крововиливу під м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції ран; дрібно крапкових крововиливів в речовину мозку у правій лобній, правій тьмяно-скроневій та потиличних долях обох півкуль; перелому верхньої щелепи; перелому кісток носа; забійної рани в ділянках чола справа, спинки носа, щоки зліва, підборіддя зліва, тім`яної ділянки по центру дещо справа, потиличної ділянки, які згідно висновку проведеної судово-медичної експертизи №163 від 30.12.2019 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що виявились несумісними із життям та внаслідок яких ОСОБА_8 помер на місці події.
Після цього ОСОБА_6 тримаючи в руці ніж вибігла з будинку і пішла до потерпілого зі словами про те, що його потрібно дорізати, бо він живучий. Однак ОСОБА_9 втрутився та перешкодив цьому, сказавши, що потерпілий вже мертвий. Всі троє повернулись до будинку, де ОСОБА_6 витерла ганчіркою сокиру, ОСОБА_8 також передав їй рукавиці, які були в нього на руках на момент вбивства, а та в свою чергу, спалила їх та ганчірку, якою попередньо обтирала сокиру, таким чином знищивши їх, та сліди, які вони містили на собі. ОСОБА_6 повідомила, що це вбивство візьме на себе, після чого вона та свідок ОСОБА_9 випили ще горілки і тоді ОСОБА_9 викликав поліцію, повідомивши, що ОСОБА_6 вчинила вбивство. 
Відомості про кримінальні правопорушення 30.11.2019 внесено до ЄРДР за №12019070050001115. 
21.05.2020 обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 направлено до Хустського районного суду.
За результатами судового розгляду кримінального провадження, 26.02.2024 колегією суддів Хустського районного суду ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. 
Вказаний вирок оскаржено засудженою, 16.09.2025 ухвалою суддів Закарпатського апеляційного суду вирок суду першої інстанції скасовано, а кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд. Цією ж ухвалою суду продовжено раніше обраний ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб – до 14.11.2025. Цей запобіжний захід 12.11.2025 продовжено ухвалою колегії суддів Виноградівського районного суду до 13.01.2026.
Ухвалою колегії суддів Хустського районного суду від 12.01.2026 раніше обраний запобіжний захід змінено на цілодобовий домашній арешт із застосування електронного засобу контролю до 12.03.2026 включно. 
Частиною 2 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді у вигляді позбавленні волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Ризики, які викладені в ухвалі суду наразі є реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, тому продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 буде виправданим та необхідним. 
Зокрема, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_10 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, чим перешкоджати судовому провадженню, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які наразі судом не допитані. Крім того, вона не має постійного місця роботи та соціально сталих зв`язків.
В підтвердження ризику, передбаченого п.п.1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень. Обвинувачена усвідомлюючи неминучість і тяжкість покарання, перебуваючи на волі з метою переховування від суду може покинути Україну, отже може ухилятися від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, чим перешкоджати кримінальному провадженню. ОСОБА_6 скоїла особливо тяжкий злочин, за який їй може бути призначено реальний термін покарання, тому наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_6 від суду обгрунтована. 
В підтвердження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, і цей вплив може бути значним, оскільки потерпілий та двоє свідків є дітьми ОСОБА_6 , а ще один свідок є похресником обвинуваченої, всі ці люди є близькими особами між собою. Доводи свідків є важливими, як безпосередніх учасників та можливих очевидців вказаної події, що були на місці скоєння злочину, тому будь-який більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки надасть можливість ОСОБА_6 впливати на них. Таким чином, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику впливу на потерпілих, свідків встановлена, обґрунтована і продовжує існувати.
Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, визначених ч.7 ст.42 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, та те, що обвинувачена ОСОБА_6 може переховувався від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та таким чином перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків та потерпілого, вважаю, що обраний запобіжний захід відповідає меті, з якою він застосовується та виправдовує тримання особи під домашнім арештом, тому необхідно продовжити обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримала та просить його задоволити .
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 просили суд застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши інших учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.
Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст 115 КК України.
12 січня 2026 р. ухвалою колегії суддів Хустського районного суду міста до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши їй залишати цілодобово місце свого проживання .
Також встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, задовольнивши клопотання прокурора в повному обсязі.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, суд виходить із того, що згідно матеріалів клопотання та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 фактично постійно проживає в АДРЕСА_1 
Разом з цим, при продовженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегіця суддів вважає за необхідне покласти на обвинувачену ОСОБА_6 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178 , 181, 194 , 376 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів, 
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_6 – задоволити. 
Продовжити ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженці та мешканці АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю строком на два місяці, а саме до 13 травня 2026 року. 
Зобов`язати ОСОБА_6 до 13.05.2026 р у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, виконувати наступні обв`язки: 
- цілодобово не залишати своє місце проживання , а саме будинок АДРЕСА_1 , та носити електронний засіб контролю; 
- прибувати до визначеної службової особи - прокурора суду за першою вимогою;
- повідомляти, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати при наявності на зберігання до відповідного органу ГУДМС свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. 
- утриматися від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підсудної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу суду передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підсудної та зобов`язати останніх негайно поставити її на облік і повідомити про це суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 . 
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. 
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченій та прокурору негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Повний текст ухвали виготовлено 27 лютого 2026 р. 

Головуючий суддя  ОСОБА_1 

судді  ОСОБА_2 

ОСОБА_3