Справа№938/2135/25 
Провадження № 2/938/163/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року      селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Чекан Н.М.
з участю секретаря судового засідання Мартищук Х.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі– ТОВ «Юніт Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором №158272 від 25.10.2024 року у розмірі 10992,39 гривень.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 25.10.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 158272 на суму 10 589 гривень. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом НОМЕР_1 .Наявність електронного підпису відповідача підтверджує його волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України. На виконання умов кредитного договору від 25.10.2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № 5168-74ХХХХХХ-0466 відповідача, що в свою чергу свідчить, що відповідач прийняв пропозицію первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. Умовами кредитного договору передбачено проведення взаємозаліку, відповідно до якого надані кредитні кошти були спрямовані не лише на їх безпосереднє перерахування позичальнику на картковий рахунок, а й на зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом погашення його заборгованості за раніше укладеними кредитними договорами з кредитодавцем. 06.02.2025 року первісний кредитор та позивач уклали договір факторингу № 06022025, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимог № 1 від 06.02.2025 року та акту приймання-передачі реєстру прав вимог № 1 від 06.02.2025 року до договору факторингу 1 до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить – 10 992,39 гривень, яка складається з: 10 589 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 2,39 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 401 гривень - заборгованість за комісією.
Ухвалою суду від 29.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію.
Від АТ КБ «ПриватБанк» до суду поступила витребувана інформація.
Позивач у судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначено про проведення судового засідання без участі представника та про не заперечення щодо проведення заочного розгляду справи (а.с. 5).
Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом, судова повістка на 29.01.2026 року, повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 99-101).
Судові повістки на 02.03.2026 року та на 01.04.2026 року повернулися до суду без врученя адресату (а.с.107-108, 114-115).
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, про розгляд справи відповідач повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України про її виклик до суду02.03.2026 року та на 01.04.2026 року (а.с. 103, 110, 111).
Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У ч. 1 ст.280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч.3 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Такі правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом,25.10.2024 року між ТОВ «ФК Кредіплюс» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 158272 (індивідуальна частина) в формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 46-49).
Відповідно до п. 2.1. індивідуальної частини, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до 2.2.1 сума (загальний розмір) кредиту становить 10589 гривень, надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 8948,43 гривень для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №139626 від 08.05.2024 року, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 52,22 гривень на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі - рахунок позичальника); у розмірі 1588,35 гривень шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 1 588,35 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту,якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісіїза надання кредиту не може бути змінено.
Пунктом 2.3 індивідуальної частини передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних. Тип процентної ставки – фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Згідно з умовами п. 2.4. індивідуальної частини, якщо знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 182 днів з 25.10.2024 року (дата надання кредиту) по 25.04.2025 року (п.2.6).
Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12186,45 гривень (п. 2.9.1).
Графіком платежів до договору №158272 від 25.10.2024 року передбачено загальну вартість кредиту у розмірі 12186,45 гривень, з яких 10598 гривень – сума кредиту, 3,10 гривень – проценти за користування кредитом, 6 гривень – за осблуговування кредитної заборгованості та 1588,35 гривень – комісія за надання кредиту (а.с. 49 зворот).
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком до договору про споживичй кредит №158272 від 25.10.2024 року (а.с. 38-39).
Із довідки про проведення взаємозаліку ТОВ «ФК «Кредіплюс» від 03.11.2025 року (а.с. 50) вбачається, що 25.10.2025 року укладено договір №158272 на суму 10589 гривень, з якого сума перерахування на погашення заборгованості за договором взаємозаліку №139626 від 08.05.2024 року, 52,22 сума перерахування на карту позичальника, 1588,35 гривень – комісія.
Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в банку емітовано карту № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ); номер телефону НОМЕР_6 був/є фінансовим; по рахунку 25.10.2024 року було зарахування коштів на суму 52,22 гривень (а.с.104, 105).
Таким чином, позивачем доведено факт укладення договору та надання грошових коштів відповідачу.
Згідно з випискою з особового рахунку та картки обліку виконання за кредитним договором №158272 від 25.10.2024 року (а.с. 66, 67-68), заборгованість ОСОБА_1 складає 10 992,39 гривень, з яких 10589 гривень – тіло кредиту, 2,39 гривень – прострочені відсотки, 401 гривень – прострочена комісія.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Між ТОВ «ФК «Кредіплюс» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) 06.02.2025 року укладено договір факторингу №06022025 (а.с. 14-18), відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити факторові права вимоги, визначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в роз порядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договром.
Актом приймання-передачі реєстру №1 до договору факторингу №0602025 від 06.02.2025 року (а.с. 70) підтверджується передача від ТОВ «ФК «Кредіплюс» (клієнт) до ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) реєстру боржників від 06.02.2025 року.
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу №0602025 від 06.02.2025 року (а.с.71), ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договром №158272 від 25.10.2024 року на загальну суму заборгованості 10992,39 гривень, з яких 10589 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 2,39 гривень – заборгованість за відсотками та 401 гривень – заборгованість за комісією.
За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за договором №158272 від 25.10.2024 року укладеним між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до ТОВ «Юніт Капітал», а тому ТОВ «Юніт Капітал» має право на звернення до суду з цим позовом.
Таким чином, з відповідача на користь позивача за договором №158272 від 25.10.2024 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10992,39 гривень, з яких 10589 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 2,39 гривень – заборгованість за відсотками та 401 гривень – заборгованість за комісією.
У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України,
Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за звернення до суду, яка було оплачена ним із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при подачі позовної заяви в електронній формі, яка становить 2422,40 гривень та підтверджується платіжною інструкцією №31533 від 18.12.2025 року (а.с. 73).
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Юніт Капітал» суду надало:
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №7073/10 виданого Соломко О.В.;
- договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року (а.с.40-41), укладений між позивачем та АБ «Соломко та партнери»;
- додаткову угоду №25770859046 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, відповідно до якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу у справі про стягнення заборгованості за кредитним договром №158272 від 25.10.2024 року із позичальника ОСОБА_1 ;
- акт прийому-передачі наданих послуг №10/09/250-02 від 10.09.2025 року, відповідно до якого АБ «Соломко та партнери» надало ТОВ «Юніт Капітал» юридичні та правові послуги на загальну суму 7000 гривень, з яких 5000 гривень - складання позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до позичальника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 158272 від 25.10.2024 року, 1000 гривень – вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника; 500 гривень - підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 158272 від 25.10.2024 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 ; 500 гривень - підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 158272 від 25.10.2024 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).
Даючи оцінку зазначеним доказам, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.
Керуючись ст. ст. 137, 141,258,259,265,268 ЦПК України,-
УХВАЛИВ :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором №158272 від 25.10.2024 року в розмірі 10992 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 39 копійок, з яких 10589 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень – заборгованість за тілом кредиту, 2 (дві) гривні 39 копійок – заборгованість за відсотками та 401 (чотириста одна) гривня – заборгованість за комісією.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ 43541163, адреса місця знаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, місто Київ;
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         Наталія ЧЕКАН