ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 квітня 2026 року	Справа №160/1107/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій з урахуванням її уточнення від 02.02.2026 року, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Полтавській області №045750005649 від 24.10.2025 р. про зміну рішення про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 з 58 років, з моменту первинного звернення до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, а саме з 17.10.2025 р.;
- зобов`язати відповідача зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з АГК "Енергетик" з 24.08.1985 р. по 12.12.1998 р. на посаді сторожа та з 01.04.1999 р. по 31.04.1999 р. на посаді охоронця;
- зарахувати до її пільгового стажу період роботи з 17.05.2019 р. по 31.03.2020 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №11, з 01.04.2020 р. по 13.03.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної туберкульозного відділення №7, з 14.03.2024 р. по 30.06.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного відділення №4, з 01.07.2024 р. по 26.02.2025 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного фтизіопульмонологічного відділення з хірургічними ліжками №3 у КЗ "Дніпропетровському обласному клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні Фтизіатрії" Дніпропетровської обласної ради, в подальшому у КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер", в подальшому у КП "Дніпропетровському обласному медичному центрі соціально значущих хвороб" Дніпропетровської обласної ради;
- зобов`язати відповідача при нарахуванні їй страхового стажу застосувати ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII, зарахувавши пільговий стаж в подвійному розмірі;
- зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 з 17.10.2025 р. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що вона звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Однак, рішенням Головного управління ПФУ в Полтавській області №045750005649 від 24.10.2025 р. їй відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із тим, що не досягла пенсійного віку, а також відсутністю необхідного пільгового стажу. Вважає, що рішення вказане є протиправним, позаяк відповідач мав застосувати норми пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, яку було відновлено рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15). Крім того, набутий нею стаж підлягає зарахуванню до стажу роботи за Списком №2, оскільки такий підтверджений уточнюючими довідками. Так, обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. При цьому, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця або було проведено її з порушенням, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до п."б" ст.13 Закону № 1788-XII. Крім того, положення ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо пільгового обчислення стажу за роботу в інфекційному закладі охорони здоров`я залишаються чинними. Отже, періоди її роботи в інфекційному закладі охорони здоров`я належать до зарахування до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 року позовну заяву було залишено без руху через невідповідність приписам ст.160 КАС України та запропоновано позивачу, у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду, усунути її недоліки шляхом надання уточненої позовної заяви, в якій уточнити зміст позовних вимог, відповідно до ст.5 КАС України, для суду та складу сторін.
На виконання ухвали суду 02.02.2026 року позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, та надано до суду уточнену позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 року прийнято уточнену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області та зобов`язано відповідача надати належним чином завірені копії пенсійної справи позивача.
До суду 25.02.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернулася 17.10.2025 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши документи, а саме: трудову книжку, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, свідоцтво про розірвання шлюбу, диплом, паспорт, код. Аналіз наданих документів показав, що страховий стаж позивача становить 18 років 07 місяців 09 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком. Пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 08 років 10 місяців 09 днів. Її трудову книжку не взято до уваги, оскільки бланк старого зразка та дата заповнення - 24.08.1985 р., а титульна сторінка завірена печаткою сучасного зразка. Крім цього в графі назва підприємства - штамп із кодом підприємства України. 
Також період роботи позивача з 01.04.1999 р. по 31.04.1999 р. потребує уточнення, оскільки в даті наказу при прийнятті на роботу наявне виправлення. До пільгового стажу роботи по Списку №2 згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08.08.2025 р. №1427/25, виданої КП "Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб" Дніпропетровської обласної ради не зараховано період: з 14.03.2024 р. по 26.02.2025 р. Так як до наказу "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення" від 17.05.2019 р. №60-ОД в додатку "Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад працівників яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2" відсутнє діагностичне відділення №4 та діагностичне фізіопольмонологічне відділення №3. З 01.08.2022 р. по 30.09.2022 р., оскільки період не підтверджено даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Головним управлінням ПФУ в Полтавській області прийнято рішення №045750005649 від 04.11.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п.п.2 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, а також поданням документів раніше встановленого законодавством терміну. Враховуючи викладене, відповідач проси суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Третя особа до теперішнього часу будь-яких письмових пояснень щодо предмета спору на адресу суду не надіслала.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, враховуючи позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 17.10.2025 позивач звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням ПФУ в Полтавській області та прийнято рішення №045750005649 від 04.11.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, а також поданням документів раніше встановленого законодавством терміну.
Підставою для прийняття спірного рішення стало наступне:
"… ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася 17.10.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши документи, а саме: трудову книжку, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, свідоцтва про розірвання шлюбу, диплом, паспорт, код. 
Аналіз наданих документів показав, що страховий стаж позивача становить 18 років 07 місяців 09 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком. Пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 08 років 10 місяців 09 днів. 
Трудову книжку не взято до уваги, оскільки бланк старого зразка та дата заповнення - 24.08.1985 р., а титульна сторінка завірена печаткою сучасного зразка, крім цього в графі назва підприємства - штамп із кодом підприємства України. Також період роботи з 01.04.1999 р. по 31.04.1999 р. потребує уточнення, оскільки в даті наказу при прийнятті на роботу наявне виправлення. 
До пільгового стажу роботи по Списку №2 згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08.08.2025 р. №1427/25, виданої КП "Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб" не зараховано період: з 14.03.2024 р. по 26.02.2025 р., оскільки до наказу "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення" від 17.05.2019 р. №60-ОД в додатку "Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад працівників яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2" відсутнє діагностичне відділення №4 та діагностичне фізіопольмонологічне відділення №3; з 01.08.2022 р. по 30.09.2022 р., оскільки період не підтверджено даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування…".
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІV (далі - Закон №1058-IV).
Частинами 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Як слідує із матеріалів справи, вік позивача в даному випадку не є спірним.
Водночас, спірним є кількість здобутого нею страхового стажу. 
Щодо доводів відповідача про неврахування трудової книжки у зв`язку з тим, що її бланк старого зразка та датований 24.08.1985 року, водночас титульна сторінка завірена печаткою сучасного зразка, а у графі "назва підприємства" міститься штамп із кодом підприємства України, суд зазначає наступне. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою КМУ №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637).
Згідно із пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В силу п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Згідно із п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58 (далі - Інструкція №58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно із пунктом 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Згідно із абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що вимоги щодо внесення записів про звільнення з роботи та завірення печаткою запису про звільнення прямо передбачені Інструкцією № 58. Вимог до печатки, якою завіряються записи трудової книжки, Інструкція №58 не містить. Заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою або керівником та скріплюються печаткою. 
Наявність на відбитку печатки (з якої достеменно вбачається назва радгоспу) напису "УРСР" не є недоліком заповнення трудової книжки та не є підставою вважати про відсутність страхового (трудового) стажу в позивача за спірний період.
У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу записи виконані відповідно до вимог Інструкції №58. При цьому суд вже зауважував вище, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. 
Також суд звертає увагу, що положення діючої на час виникнення спірних правовідносин Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 № 643 на виконання постанови Верховної Ради України від 11.05.1992 № 2318-XII "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи", яка визначала порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів у штемпельно-граверних майстернях, не містили норм про недійсність фактично існуючих печаток юридичних осіб, на яких зазначений напис УРСР замість Україна.
Крім того, на позивача не покладено обов`язок щодо перевірки усіх реквізитів печатки підприємства при внесенні записів до її трудової книжки. Такі повноваження щодо перевірки дотримання відомостей про підприємство у сфері дозвільної системи відсутні і в органів Пенсійного фонду. Відповідач перебирає на себе не притаманні йому функції.
Отже, та обставина, що уповноважена особа, де працювала позивач засвідчила записи в трудовій книжці печаткою, яка містила напис "УРСР", не робить запис недійсним чи неправдивим. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу. Скріплення запису про звільнення у трудовій книжці позивача відбитком печатки старого зразка, у якому міститься напис "УРСР", при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення запису, не є підставою для не зарахування спірного періоду з до страхового стажу. 
При цьому, суд ще раз зауважує, що працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Як видно з матеріалів справи, записи про роботу позивача у спірний період у трудовій книжці виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та з відповідністю дати. 
Доказів того, що записи про роботу позивача є неправильними або непідтвердженими, відповідачем суду не надано.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку щодо протиправності неврахування трудової книжки позивача.
Щодо доводів відповідача, що період роботи з 01.04.1999 р. по 31.04.1999 р. потребує уточнення, оскільки в даті наказу при прийнятті на роботу наявне виправлення, суд зазначає на таке. 
Згідно із записами у наявній в матеріалах справи копії трудової книжки від 24.08.1985 р. серії НОМЕР_1 вбачається інформація про трудовий стаж позивача з відповідними записами про прийняття 01.04.1999 р. на посаду охоронця, та про її звільнення 31.04.1999 р. за власним бажанням.
Дані записи містять посилання на відповідні накази, на підставі яких вчинено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи. Між тим, відповідно до трудової книжки позивача в графі щодо оспорюваних періодів записи не містять помилок, виправлень чи неточностей.
Крім того, відповідно до п.4 постанови КМУ від 27.04.1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.
Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 р. у справі № 677/277/17.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про протиправність неврахування періоду роботи позивача з 01.04.1999 по 31.04.1999.
Щодо неврахування до стажу роботи позивача за Списком №2 окремих періодів трудової діяльності.
В силу ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". 
Відповідно до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці № 383 від 18.11.2005 р., при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, чинні на період роботи особи. 
До 31.12.1991 діяли Списки №1 та № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, з 01.01.1992 по 10.03.1994 Списки №1 та № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, з 11.03.1994 по 15.01.2003 Списки №1 та № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, з 16.01.2003 по 23.06.2016 Списки №1 та № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, після 24.06.2016 Списки №1 та № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016.
Згідно із п.1 розділу XXVI "Установи охорони здоров`я" Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, визначено, що його дія поширюється на молодший медичний персонал, що працює в лепрозоріях, психіатричних та психоневрологічних установах (безпосередньо обслуговуючий психічних хворих), туберкульозних та інфекційних установах (безпосередньо обслуговуючий хворих), прозекторських та моргах. Відповідно до п."а" розділу XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" Списку № 2, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, визначено, що його дія поширюється на робітників, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах: молодший медичний персонал (2260000а); середній медичний персонал (2260000а). 
Відповідно до п."а" розділу XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 р., визначено, що його дія поширюється на працівників, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах: молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині (24а); молодші спеціалісти з медичною освітою (24а). 
В силу розділу XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога", затвердженого постановою КМУ від 24.06.2016 р. № 461, із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 479 від 04.07.2017, № 708 від 14.08.2019, визначено, що його дія поширюється на працівників, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри/молодші медичні брати, молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими, сестри господині/працівники з господарської діяльності закладу охорони здоров`я. 
Згідно із Національним класифікатором професій ДК 003:2010 (на зміну ДК 003:2005), затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, окремі професійні назви робіт у КП записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури КП, може визначатися, зокрема, споріднена (однотипна) професійна назва роботи, яка може застосовуватися окремо в межах даної класифікаційної групи, наприклад, в тому числі, молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.). 
За кодом КП 5132 визначено професійна назва роботи молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.). 
Враховуючи вищезазначене, посада санітарки є посадою молодшої медичної сестри, яка відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.
Так, позивач у спірні періоди з 17.05.2019 р. по 31.03.2020 р. працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №11, з 01.04.2020 р. по 13.03.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної туберкульозного відділення №7, з 14.03.2024 р. по 30.06.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного відділення №4, з 01.07.2024 р. по 26.02.2025 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного фтизіопульмонологічного відділення з хірургічними ліжками №3 у КЗ "Дніпропетровському обласному клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні Фтизіатрії" Дніпропетровської обласної ради, в подальшому у КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер", в подальшому у КП "Дніпропетровському обласному медичному центрі соціально значущих хвороб" Дніпропетровської обласної ради, які відносяться до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. 
Зазначені періоди роботи підтверджуються записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , довідками за №167, №168, №169, №171 від 19.06.2025, №1426/25 від 08.08.2025, №1427/25 від 08.08.2025.
Щодо атестації робочих місць у спірні періоди, слід зазначити наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 р. №41 (далі - Методичні рекомендації).
Результати атестації використовуються при встановлені пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Необхідність проведення атестації робочих місць, як і видання необхідного наказу за результатами такої атестації, введено в Україні з 22.08.1992 з набуттям чинності постанови КМУ від 01.08.1992 р. №442 "Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" .
Відповідно до пункту 4.5 Порядку №383, якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Порядок №442 та Методичні рекомендації передбачають: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442, проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до пункту 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність атестації встановлюється підприємством у колективному договорі, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника (власника) підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Крім цього, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця або було проведено її з порушенням, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1 чи №2, відповідно до статті 13 Закону №1788-XII.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Вказана правова позиція відповідає висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.
З огляду на вищевикладене, незарахування позивачу до пільгового стажу спірних періодів роботи з цих обґрунтувань, є безпідставним, оскільки відповідальність проведення атестації робочих місць та оформлення уточнюючої довідки покладається на власника підприємства, а не працівника.
При цьому з розрахунку РС-право вбачається, що періоди роботи позивача з 17.05.2019 р. по 31.03.2020 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №11 та з 01.04.2020 р. по 13.03.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №7 вже зараховані до пільгового стажу за Списком №2, у зв`язку з чим не підлягають повторному зарахуванню.
Підсумовуючи зазначене, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи з 14.03.2024 р. по 30.06.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного відділення №4, з 01.07.2024 р. по 26.02.2025 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного фтизіопульмонологічного відділення з хірургічними ліжками №3 у КЗ "Дніпропетровському обласному клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні Фтизіатрії" Дніпропетровської обласної ради, в подальшому у КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер", в подальшому у КП "Дніпропетровському обласному медичному центрі соціально значущих хвороб" Дніпропетровської обласної ради.
Крім того, відповідачем не враховано до страхового стажу в подвійному розмірі окремі періоди роботи позивача, відповідно до вимог ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII "Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Так, у спірні періоди позивач працювала у відділах закладу охорони здоров`я з 17.05.2019 р. по 31.03.2020 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №11, з 01.04.2020 р. по 13.03.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної туберкульозного відділення №7, з 14.03.2024 р. по 30.06.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного відділення №4, з 01.07.2024 р. по 26.02.2025 р.
За правилами статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та в силу приписів пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вказані періоди роботи підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу підлягають застосуванню.
При цьому з розрахунку РС-право вбачається, що періоди роботи позивача з 17.05.2019 р. по 12.10.2019 р., з 23.10.2019 р. по 08.03.2022 р., з 01.10.2022 р. по 21.03.2023 р., з 28.09.2023 р. по 13.03.2024 р. вже зараховані в подвійному розмірі, відповідно до вимог статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з чим не підлягають повторному зарахуванню.
Підсумовуючи зазначене, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача при нарахуванні страхового стажу позивача з 13.10.2019 по 22.10.2019, з 09.03.2022 по 31.07.2022, з 14.03.2024 по 30.06.2024 р, з 01.07.2024 р. по 26.02.2025 р. застосувати ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII, зарахувавши пільговий стаж в подвійному розмірі.
Що стосується вимоги позивача про зобов`язання призначити їй пенсію, то суд зазначає наступне.
З практики Європейського суду випливає, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Частиною першою статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, зокрема, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.
Отже, вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача в цій частині заявлених позовних вимог є зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву від 17.10.2025 р. про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 17.10.2025 р., з урахуванням висновків суду.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 1 331,20 грн (665,60 грн : 2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №045750005649 від 24.10.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з АГК "Енергетик" з 24.08.1985 р. по 12.12.1998 р. на посаді сторожа та з 01.04.1999 р. по 31.04.1999 р. на посаді охоронця.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.03.2024 р. по 30.06.2024 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного відділення №4, з 01.07.2024 р. по 26.02.2025 р. на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) діагностичного фтизіопульмонологічного відділення з хірургічними ліжками №3 у КЗ "Дніпропетровському обласному клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні Фтизіатрії" Дніпропетровської обласної ради (надалі - у КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер", у КП "Дніпропетровському обласному медичному центрі соціально значущих хвороб" Дніпропетровської обласної ради).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при нарахуванні ОСОБА_1 страхового стажу з 13.10.2019 р. по 22.10.2019 р., з 09.03.2022 р. по 31.07.2022 р., з 14.03.2024 р. по 30.06.2024 р., з 01.07.2024 р. по 26.02.2025 р. застосувати ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII, зарахувавши пільговий стаж в подвійному розмірі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2025 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, Полтавська обл., місто Полтава, вул.Гоголя, будинок 34, ЄДРПОУ 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати по справі у розмірі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма