ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/9237/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 направлене листом № 072050010675 від 23 липня 2024 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23 жовтня 2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії і у період з 26.04.1986 по 15.12.1992 була постійно зареєстрованою і проживала на території, що віднесена до 3-ї зони гарантованого добровільного відселення. У період з 01.09.1988 по 30.06.1992 вона постійно навчалася у Житомирському державному педагогічному інституті ім. І. Франка. Під час навчання була направлена і проходила педагогічну практику з відривом від академічних занять в Першотравневій СШ Овруцького району Житомирської області. 15 грудня 1992 року позивач знята з місця реєстрації і виїхала в м. Мукачево Закарпатської області. В жовтні 2025 року після досягнення 54-річного віку позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії достроково із зниженням пенсійного віку на 6 років, однак у задоволенні такої було відмовлено з мотивів відсутності станом на 01.01.1993 доказів 3-річного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення. Вказану відмову вважає протиправною, оскільки наявність в неї дійсного посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років. Вказана обставина підтверджується також довідкою № 84 від 19 січня 2023 року Гладковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області.
27 листопада 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву №0700-0802-8/72104 від 26.11.2025, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечило. Зокрема, зазначає, що за результатами розгляду поданих позивачем для призначення пенсії документів встановлено, що станом на 01.01.1993 вона проживала у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 6 місяців 07 днів, що є недостатнім. При цьому до часу постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення в смт. Першотравневе Овруцього району Житомирської області не зараховано період з 01.09.1988 по 27.06.1992, оскільки у такий період позивач навчалася у Житомирському державному педагогічному інституті ім. І. Франка. При цьому вважає, що перебування на канікулах та проходження практики не відноситься до часу постійного проживання або постійної роботи в зоні забрудненої території. 
01 грудня 2025 року представник позивача подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується. Зауважує, що факт постійного проживання позивача в смт. Першотравневе Овруцького району з 26 квітня 1986 року по 15 грудня 1992 року, яке відноситься до 3-ї зони гарантованого добровільного відселення, підтверджується довідкою №84, виданою 19 січня 2023 року Гладковицькою сільською радою Коростенського району Житомирської області, та посвідченням потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії. 
Окрім того, 01 грудня 2025 року представник позивача уточнив п. 2 прохальної частини позовної заяви та виклав його в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , направлене листом №072050010675 від 31 жовтня 2025 року.».

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До такої долучила, серед іншого, посвідчення постраждалого від ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 13.06.2017, довідки №84 від 19.01.1926 та №1793 від 28.10.2021, видані виконкомом Гладковицької сільської ради, трудову книжку серії НОМЕР_2 від 29.08.1992, диплом серії НОМЕР_3 від 30.06.1992, довідку №17 від 04.09.2025 Відділу освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації, довідки №1923 від 14.10.2025, №1968 від 17.10.2025 Гладковицької сільської ради, архівну довідки Житомирського державного університету ім. І. Франка, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 20.07.1996.
Станом на день звернення за призначенням пенсії вік ОСОБА_1 становить 54 роки 02 місяці 19 днів.
Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута ГУ ПФУ в Закарпатській області.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №072050010675 від 31.10.2025 заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі ст. 55 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю періоду постійної роботи (постійного проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 проживала в зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 6 місяців 07 днів. За наданими документами до часу постійного проживання або постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення в смт. Першотравневе Овруцього району Житомирської області не зараховано період з 01.09.1988 по 27.06.1992, оскільки згідно з довідки №213-к-363-2025/2025 від 27.08.2025 у такий період заявниця навчалася у Житомирському державному педагогічному інституті ім. І. Франка. Згідно з довідками №1968 від 17.10.2025 та №1923 від 14.10.2025 перебування на канікулах та проходження практики не відноситься до часу постійного проживання або постійної роботи в зоні забрудненої території.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.
Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії 23 жовтня 2025 року, тобто у віці 54 роки 02 місяці 19 днів, обґрунтовуючи своє право на отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно зі ст. 15 Закону №1788 умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно до преамбули Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі – Закон №796, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цей закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Ст. 55 Закону №796 визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років – зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Отже, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаних абзаців п. 2 ст. 55 Закону №796 є факт проживання та/або праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років з 26.04.1986 до 01.01.1993. 
Згідно з довідками №1793 від 28.10.2021 та №84 від 19.01.2023, виданими виконкомом Гладковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_1 була постійно зареєстрована та проживала в смт. Першотравневе Овруцього району Житомирської області у період з 26.04.1986 по 15.12.1992. 
Як вбачається з довідки №1793 від 28.10.2021, виданої виконкомом Гладковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області, смт. Першотравневе Овруцього району Житомирської області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона). 
На підтвердження права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 надала також копію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Закарпатською обласною державною адміністрацією 13 червня 2017 року. 
Проте вищезазначені документи не були враховані органом Пенсійного фонду при прийнятті оскарженого рішення, натомість зроблено висновок про підтвердження факту проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 протягом 2 років 6 місяців 07 днів (при необхідних не менше 3 років). 
Оцінюючи правомірність такої відмови, суд враховує наступне.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 (далі – Постанова №106). Так, смт. Першотравневе Овруцього району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).
Частиною 3 ст. 65 Закону №796 передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Закарпатською обласною державною адміністрацією 13 червня 2017 року, ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що надає право користування пільгами і компенсаціями, встановленими Законом №796.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Підпунктом 7 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2023 року №55-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.
Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі №572/456/17.
Окрім того, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Тому, враховуючи наведені висновки та встановлений абз. 2 пп. 7 п. 2.1 розділу II Порядку №22-1 перелік документів, що подається особою для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23 зауважив, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території. 
Суд встановив, що 01 вересня 1988 року ОСОБА_1 була зарахована студенткою 1 курсу денної форми навчання Житомирського державного педагогічного інституту ім. І. Франка, який закінчила 30 червня 1992 року.
Оскільки навчання зазвичай є тривалим періодом, протягом якого особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такий період може бути прирівняний до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і врахований під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду.
Так, м. Житомир, в якому розташований вищезазначений заклад освіти, не належить до встановленого Постановою №106 переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення.
Суд враховує те, що особливості денної форми навчання в вищому навчальному закладі виключають можливість особи фізично перебувати в іншому місці, аніж місцезнаходження навчального закладу. Тому оскільки законодавець пов`язує можливість призначення особі пенсії зі зниженням пенсійного віку саме з фактом її фізичного перебування на території радіоактивного забруднення, проходження ОСОБА_1 навчання на денній формі в м. Житомирі виключає можливість зарахування такого для обрахунку тривалості періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення. 
При цьому, суд відхиляє посилання позивача на можливість зарахування до такого стажу часу перебування на канікулах та на практиці, оскільки такі періоди не можуть розглядатися як постійним проживанням, що є необхідною умовою згідно з нормами Закону №796.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23.
Більше того, суд вважає, що архівна довідка Житомирського державного університету ім. І. Франка про періоди канікул, не може підтверджувати те, що ОСОБА_1 у такі дати перебувала саме в смт. Першотравневе Овруцього району Житомирської області.
Більше того, з 29 серпня 1992 року ОСОБА_1 працювала в Карпатській школі – саді І ступеня, що розташована в Закарпатській області, що підтверджується відомостями довідки Відділу освіти, культури, молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації №17 від 04.09.2025. Вказана обставина також виключає можливість постійного проживання на території смт. Першотравневе Овруцього району Житомирської області, всупереч відомостям довідок №1793 від 28.10.2021 та №84 від 19.01.2023, виданих виконкомом Гладковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області.
Таким чином, доказами, долученими до матеріалів справи, не підтверджено факт постійного проживання/роботи/навчання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років. Тому суд вважає, що вона не набула права на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796.
З огляду на викладене, рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №072050010675 від 31.10.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, з урахуванням вимог ст. 55 Закону №796 є правомірним та не підлягає скасуванню.
Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ – 20453063) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Р.О. Ващилін