ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1326/24  Номер провадження 22-ц/814/1701/26	Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Дороженко Р.Г.,
з участю представника позивача - Богачик Н.І., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Беркути В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Решетилівської міської ради 
на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2025 року, постановлене суддею Зіненком Ю.В. (повний текст складено 08 грудня 2025 року), 
у справі за позовом Решетилівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Агроцентр-2019», третя особа: приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу Довбиш Сергій Миколайович, про визнання недійсними державного акту на право власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки,

в с т а н о в и в:
27.12.2024 Решетилівська міська рада звернулася в суд із указаним позовом, змінивши предмет позову заявою від 03.06.2025. В обґрунтування підстав позову зазначає, що у провадженні Решетилівського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа №546/695/23 під час розгляду якої судом витребувано матеріали кримінального провадження №1202017000000119. Ознайомившись зі справою міській раді стало відомо про встановлені досудовим розслідування факти кримінальних правопорушень щодо підробки документів та незаконного заволодіння землями комунальної власності.
Так, із матеріалів даного кримінального провадження позивач дізнався про те, що 02.10.2018 ОСОБА_3 , від імені якої за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Довбишем С.М. від 29.03.2017 за реєстровим №374 діяв ОСОБА_4 , передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 5324255100:00:019:0047, площею 2,0000 га, що розташована: Полтавська область, Полтавський район, м. Решетилівка, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства.
Указана земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності, виданого на підставі Розпорядження Решетилівської РДА від 31.01.2003 №53.
Проте згідно відповіді архівного відділу Полтавської районної військової адміністрації №07-02-Р/152 від 13.09.2024, відповідне розпорядження голови Решетилівської РДА Полтавської області №53 станом на 31.01.2003 не існувало. Натомість, наявна копія розпорядження голови Решетилівської РДА Полтавської області від 30.01.2003 №53 «Про нагородження Подякою районної державної адміністрації ОСОБА_5 ».
Крім того, відповідно до висновку судової-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/117-21/10184-ПЧ, проведеної в рамках кримінального провадження №12020170000000119, підпис від імені ОСОБА_6 на державному акті на право приватної власності на землю серія ПЛ №127517 від 11.09.2003 у рядку «Голова Решетилівської районної державної адміністрації, виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.
Обставини викладеного підтверджують, що набуття ОСОБА_3 прав на земельну ділянку відбулось із порушенням порядку отримання громадянами земельних ділянок у власність, визначеного положеннями статей 81, 116, 118 ЗК України. Тоді як відсутність у останньої законних прав на спірну земельну ділянку позбавляє її, ОСОБА_3 , права вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нею, у тому числі права продавати її третім особам.
Зазначає, що 09.04.2025 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», яким визначено порядок, підстави та строк пред`явлення позову власника майна до добросовісного набувача щодо витребування такого майна. Зокрема, внесено зміни до статті 391 ЦК України, доповнивши її частиною другою, наступного змісту: якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу. 
У свою чергу у даній справі позивачем не вчинялися будь–які дії, спрямовані на відчуження спірної земельної ділянки, а її вилучення відбулося внаслідок протиправного використання незаповнених бланків державних актів на право приватної власності на землю.
Тому не зважаючи на зміст державного акту позивач вважає, що спірна земельна ділянка продовжує перебувати у державній власності та відноситься до земель комунальної власності Решетилівської міської територіальної громади. Тоді як наявність у державному реєстрі речових прав права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження землею.
Із підстав викладеного та посилаючись на положення статті 391 ЦК України, статті 152 ЗК України, позивач просить суд захистити порушене право, а саме:
- визнати недійсними державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ №127517, виданий 11.09.2003 Решетилівською районною державною адміністрацією та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.10.2018, реєстраційний номер: 1395;
- усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення Решетилівській міській раді та скасування державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324255100:00:019:0047 загальною площею 2,0 га, з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, Решетилівська міська рада (номер відомостей про речове право: 28195147).
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.12.2025 у задоволенні позову Решетилівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ФГ «Агроцентр-2019», третя особа: приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу Довбиш С.М., про визнання недійсними державного акту на право власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки – відмовлено.
Стягнуто з Решетилівської міської ради на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн та на користь ФГ «Агроцентр-2019» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за останнім її набувачем – ОСОБА_2 , а тому належним способом захисту у даному випадку є вимога позивача, який вважає себе власником указаної земельної ділянки, про її витребування у останнього набувача. У свою чергу вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за обставин даної справи не є належним способом захисту порушеного права.
Позивач із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Із підстав, раніше детально викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову, доводить, що міська рада не вживала будь–яких дій, спрямованих на відчуження спірної земельної ділянки, оскільки її вилучення відбулося внаслідок протиправного використання незаповнених бланків державних актів на право приватної власності на землю. Відтак, спірна земельна ділянка продовжує перебувати у державній власності та відноситься до земель комунальної власності Решетилівської міської територіальної громади, а тому належним способом захисту порушеного права є саме усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення Решетилівській міській раді та скасування державної реєстрації речового права.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 16.01.2026.
21.01.2026 до апеляційного суду надійшли відзиви відповідачів, які просили апеляційну скарга залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване. 
У суді апеляційної інстанції представник позивача - Богачик Н.І. доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.
Представника відповідача ОСОБА_1 - адвокат Беркута В.Л. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити. 
Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що земельна ділянка з кадастровим номером 5324255100:00:019:0047 розташована за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, Решетилівська селищна рада; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид цільового призначення - 01.03, для ведення особистого селянського господарства; площа - 2,0000 га; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 34858,85./а.с.12, 13 т.1/
11.09.2003 Головою Решетилівської районної державної адміністрації Бредун В.Г. на підставі розпорядження голови Решетилівської РДА Полтавської області №53 від 31.01.2023, видано Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_3 , серія ПЛ №127517./а.с.25 т.1/
02.10.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передала у власність, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 5324255100:00:019:0047, що розташована за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, Решетилівська селищна рада; цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; продаж предмета договору вчиняється за 30000,00 грн; договір посвідчено приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., зареєстровано в реєстрі за №1395./а.с.26 т.1/
Згідно із відомостями про право власності/права постійного користування згідно із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, власником указаної земельної ділянки є ОСОБА_2 ; підстава для виникнення права власності: договір купівлі-продажу, приватний нотаріус Решетилівського РНО Довбиш С.М. 02.10.2018; із 16.01.2020 земельна ділянка перебуває в оренді ФГ «Агроцентр-2019»./а.с.14-17 т.1/
Прокурорами Решетилівської окружної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №12020170000000119 від 25.03.2020 щодо підробки документів та незаконного заволодіння землями комунальної власності./а.с.10-11 т.1/
Згідно із висновком експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України від 29.09.2021 №СЕ-19/117-21/10184-ПЧ, складеного у межах кримінального провадження №12020170000000119 від 25.03.2020, підписи від імені ОСОБА_6 , у документах, серед іншого, у Державному акті на право приватної власності на землю серії ПЛ №127517 від 11.09.2003 у рядку «Голова Решетиліської районної державної адміністрації В.Г. Бредун», - виконані не ОСОБА_6 , а іншою особою./а.с.27-47 т.1/
21.11.2023 представник Решетилівської міської ради Богачик Н.І. ознайомилася із матеріалами справи №546/695/23./а.с.49 т.1/
13.09.2024 архівний відділ Полтавської районної військової адміністрації листом №07-02-Р/152 повідомив Решетилівську міську раду, що розпорядження голови Решетилівської РДА Полтавської області №53 від 31.01.2023 не існує. У наявності копія розпорядження голови Решетилівської РДА Полтавської області від 30.01.2023 №53 «Про нагородження Подякою районної державної адміністрації ОСОБА_5 » (оригінал вилучений згідно із протоколом тимчасового доступу до речей і документів 13.05.2020 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду від 21.04.2020). Розпорядження голови Решетилівської РДА Полтавської області від 31.01.2023 не стосуються надання громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2 га у приватну власність./а.с.18 т.1/
Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним і позовні вимоги Решетилівської міської ради не підлягають захисту шляхом задоволення негаторного позову. Такий захист можливий лише шляхом пред`явлення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України.
При цьому районний суд не прийняв до уваги посилання сторони позивача, викладені у заяві про зміну предмету позову та обґрунтовані постановою Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №458/1046/15-ц, оскільки у вказаній справі предметом спору було усунення перешкод у користуванні заїздом до будинку та забезпечення доступу до земельної ділянки для будівництва господарських споруд. У даній справі суди дійшли висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав як власника чи користувача земельної ділянки, а також, що внаслідок розташування на земельній ділянці позивача загорожі йому як власнику нерухомого майна створюються перешкоди у користуванні нею. Тобто правовідносини у зазначеній справі не є тотожними правовідносинами у справі, що розглядається.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду та довільного трактування норм права на власну користь. При цьому колегія суддів ураховує наступне. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Суд вправі застосовувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту та вимоги частин другої-п`ятої статті 13 ЦК України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).
Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).
Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним зазначеною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №752/13695/18 від 30.07.2020.
Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16).
Отже, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №466/8649/16-ц).
Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, і тим більше документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, від 06.07.2022 у справі №914/2618/16, від 21.09.2022 у справі №908/976/19, від 28.09.2022 у справі №483/448/20, від 15.02.2023 у справі №910/18214/19).
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Із огляду на підстави позову та характер позовних вимог у цій справі, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за останнім її набувачем ОСОБА_2 , то належним способом захисту у даному випадку є вимога позивача, який вважає себе власником указаної земельної ділянки, про її витребування у останнього набувача. 
Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб захисту права шляхом пред`явлення позовної вимоги про скасування державного акту на право власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення Решетилівській міській раді та скасування державної реєстрації речового права. Пред`явлені позивачем вимоги у цій справі не ґрунтується на дійсному змісті правовідносин сторін, не відповідають способам захисту прав, установленим законодавством, і, як наслідок, не призведуть до поновлення порушеного права.
Зважаючи на те, що обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови в позові, колегія суддів не вважає за необхідне давати відповідь на кожен аргумент апеляційної скарги, які зводяться до довільного трактування положень статті 391 ЦК України та тверджень, що позивачем не вчинялися будь–які дії, спрямовані на відчуження спірної земельної ділянки, а її вилучення відбулося внаслідок протиправного використання незаповнених бланків державних актів на право приватної власності на землю. Тоді як з огляду на висновки Європейського суду з прав людини у справах «Проніна проти України», «Руїз Торіха проти Іспанії» (хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент), оскільки неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Відтак, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Решетилівської міської ради – залишити без задоволення. 
Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 31.03.2026.

Головуючий суддя         Л.І. Пилипчук

Судді           Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак