Справа № 535/5/26
Провадження № 2/535/170/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого – судді Шолудько А.В., з участю секретаря судового засідання Коросташової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №535/5/26 за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
05.01.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку «А1» загальною площею 24,7 кв. м, в тому числі житлової 11,0 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , і до дня смерті належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 12.01.2026 позовна заява була залишена без руху, з наданням строку для виправлення недоліків (а.с. 40).
На виконання ухвали представник позивача – адвокат Мірошниченко Тетяна Василівна, яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВІ №1342800 від 20.10.2025 (а.с. 32), подала 22.01.2026 до суду позовну заяву в новій редакції (а.с. 43-55).
Провадження у справі №535/5/26 відкрито ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.01.2026 за правилами загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_3 , й ОСОБА_4 , та витребувано з Зіньківської державної нотаріальної контори інформацію за даними спадкової справи щодо наявності заповіту та кола спадкоємців, які прийняли спадщину або оформили спадкові права після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 56).
Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.03.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 153).
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 158-161).
Представник позивача - ОСОБА_5 13.04.2026 подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі й просить їх задовольнити (а.с. 162).
Представник відповідача Котелевської селищної ради – Сідненко Наталія Петрівна, яка діє в порядку самопредставництва (а.с. 137), 05.02.2026 через систему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить розглянути справу без участі представника Котелевської селищної ради (а.с. 136-137).
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданий повторно Котелевським відділом ДРАЦ у Полтавському районі Полтавської області СМУ Міністерства юстиції 07.06.2023 (а.с. 15, 122 на звороті).
Після смерті ОСОБА_2 на належне їй майно відкрилася спадщина, у тому числі на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 16, 129)
Згідно з довідкою ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №4059 від 16.04.2025, за матеріалами Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 в реєстровій книзі №5 за реєстровим №820 зареєстровано право власності за ОСОБА_2 , підстави виникнення права власності: свідоцтво про право особистої власності, видане виконкомом Котелевської селищної ради депутатів трудящих від 15.11.1976, частка 1/1; станом на 15.04.2025 нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація – відсутні (а.с. 28).
Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (в редакції, що діяла на момент смерті спадкодавця) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (в редакції, що діяла на момент смерті спадкодавця) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №1339 від 11.11.2025, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2 була зареєстрована за вищевказаною адресою дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20).
Спадкоємцем вищевказаного майна була дочка – ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с. 20, 47). Родинні відносини ОСОБА_3 зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 05.03.1948 (а.с. 13, 122).
Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №84573298 від 19.03.2026, зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №84573246 від 19.03.2026, наданих Зіньківською державною нотаріальною конторою 19.03.2026, відсутня інформація про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відсутня інформація про складання заповіту ОСОБА_2 та його державну реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с. 147-150).
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Котелевського РУЮ у Полтавській області 24.03.2014 (а.с. 14, 106).
Після смерті ОСОБА_3 на належне їй майно відкрилася спадщина, у тому числі на успадкований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №979-н від 05.05.2025, земельна ділянка площею 0,15 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить до земель комунальної власності, відповідно до рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 30.09.1997 №247 надана у користування ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 22).
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №1340 від 11.11.2025, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті вона була зареєстрована одна (а.с. 17).
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 13.01.2025 по справі №535/977/24, встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 23, 24).
Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218, 1220, 1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
За змістом ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).
На підставі ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
ОСОБА_3 є прабабусею ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 04.07.1969 (а.с. 13); свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 18.06.1971 (а.с. 11, 12); повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13.09.2024, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 13.09.2024 (а.с. 113-116); свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 (а.с. 8).
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Частиною першою статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкова справа №21/2025 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочкою Р.О. на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.04.2025 за №89 (а.с. 103-134).
Позивачка позбавлена можливості оформити спадкові права на спірне нерухоме майно в позасудовому порядку, оскільки приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочкою Р.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на житловий будинок, у зв`язку з тим, що свідоцтво на право особистої власності на спірний житловий будинок оформлене на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 після її смерті (а.с. 132, 133).
Щодо набуття за життя спадкодавцем ОСОБА_2 права власності на спірний житловий будинок, суд приходить до наступного висновку.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), яке знайшло своє вираження у ст. 5 ЦК України, його норми застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004.
На підтвердження права власності ОСОБА_2 щодо житлового будинку до суду позивачем надано письмовий доказ - свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 15.11.1976 з реєстровим написом на документі про право особистої власності в реєстровій книзі №5 за реєстровим номером 820, яке видане після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 9 ЦК Української РСР 1963 року, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом зазначених вище нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року по справі № 6-137цс13, набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.
Попри те, що представником позивача на підтвердження права власності спадкодавця ОСОБА_2 надано свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння, видане після її смерті, що з огляду на ст. 9 Цивільного кодексу Української РСР 1693 року, й діючого на той час законодавства, не може свідчити про набуття нею права власності на житловий будинок, однак досліджені судом докази у їх сукупності, а саме: рішення виконавчого комітету Котелевської селищної Ради депутатів трудящих №156 від 14.10.1976 та довідка виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 17.09.2025 №1031, в якій вказується, що домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за померлою ОСОБА_2 (а.с. 21), підтверджують факт набуття ОСОБА_2 за життя права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та належність їй цього майна на момент відкриття спадщини, яке в подальшому було успадковане прабабусею позивачки – ОСОБА_3 .
Таким чином, зазначене свідоцтво, видане після смерті спадкодавця, не є правовстановлюючим документом, а має лише підтверджуючий характер, та не спростовує факту набуття спадкодавцем ОСОБА_2 права власності на спірне майно за життя.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, необхідно задовольнити повністю.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 259, 264, 265, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, – задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на нерухомого майна, що складається з житлового будинку «А1» загальною площею 24,7 кв. м, в тому числі житлової 11,0 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , і до дня смерті належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яке було успадковане ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Відповідач – Котелевська селищна рада Полтавської області, місцезнаходження: с-ще Котельва Полтавський район Полтавська область, вул. Полтавський шлях, буд. 221, поштовий індекс 38600, код ЄДРПОУ 13955812.
Повне судове рішення складено 22.04.2026.

Суддя А.В. Шолудько