СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2026 року Справа № 480/3313/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3313/25 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Сумської митниці № UA805000202497 та № UA805000202498 від 28.10.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.05.2021 в інтересах позивача уповноваженою на декларування особою до Сумської митниці було подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA807290/2021/012858, відповідно до якої оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг легковий автомобіль AUDI А6 з VIN - номером НОМЕР_1 . Однак, позивачем було отримано акт документальної невиїзної перевірки, де вказано про виявлені порушення, у зв`язку з якими прийняті спірні податкові повідомлення-рішення про протиправні, на думку позивача, донарахування митних платежів.
Ухвалою суду від 30.04.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог Митного кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита та порушення вимог Податкового кодексу України, а тому винесення податкових повідомлень-рішень є правомірним.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 957/2025 від 13 грудня 2025 року та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 № 4-ОС "Про відрахування зі штату суду Кравченка Євгена у зв`язку з призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 209 від 13.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/3313/25.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шаповалу М.М.
Ухвалою суду від 14.01.2026 справу прийнято до провадження.
Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання Сумської митниці про призначення у справі № 480/3313/25 судового засідання.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов такого висновку.
З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2021, в інтересах позивача, до митниці було подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA805020/2021/002744, відповідно до якої оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг легковий автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC з VIN - номером НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу Сумської митниці від 04.09.2024 № 135 проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару "Автомобіль легковий, що був у використанні - 1 шт. Марка: AUDI Модель: A6. Номер кузова (VIN): НОМЕР_1 Рік виготовлення -2016; модельний рік - 2016; дата першої реєстрації - 23.06.2016; на авто встановлений дизельний поршневий двигун внутрішнього згорання з запалюванням від стиснення, з робочим об`ємом циліндрів 1968 см3; максимальною потужністю 140kW; категорія КТЗ - М1; товар відповідає екологічним нормам "ЕВРО-6"; колір - синій; тип кузова - універсал (АС) ; місць для сидіння, включаючи місце водія - 5; призначений для перевезення людей дорогами загального користування; колісна формула: 2*4; показання одометра: 187291 км.…", митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 26.05.2021 № UA807290/2021/012858.
При проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за МД типу ІМ40ДЕ від 26.05.2021 № UA807290/2021/012858, встановлено, що ОСОБА_1 згідно зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 17.05.2021 № б/н здійснено митне оформлення товару "Автомобіль легковий, бувший у використанні – 1 шт. Марка AUDI Модель: A6. Номер кузова (VIN): НОМЕР_1 . Рік виготовлення -2016; модельний рік - 2016; дата першої реєстрації - 23.06.2016; на авто встановлений дизельний поршневий двигун внутрішнього згорання з запалюванням від стиснення, з робочим об`ємом циліндрів 1968 см3…".
У відповідності до наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного договору купівлі продажу від 17.05.2021 № б/н покупцем товару "автомобіль AUDI А6 VIN: НОМЕР_1 , рік виготовлення 23.06.2016" є Dmytro Ponarin (Ukraina, Putivl, Perhotravnewa 33), продавцем є Autoforum Ingolstadt (Auto- Union. Str.1, 85057, Ingolstadt), ціна товару складає 6000 євро.
При митному оформленні за МД типу ІМ40ДЕ від 26.05.2021 № UA807290/2021/012858 декларантом/уповноваженою особою надавались:
зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 17.05.2021 № б/н на суму 6000 євро;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.06.2016 № ЕР146389, від 23.06.2016 № LEV-S-0-175/16-00058, від 19.05.2021 № SAD-K-1-139/21-00102;
повідомлення про транспортні витрати, понесені у зв`язку з ввезенням товару від 25.05.2021 № б/н;
сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 25.05.2021 № UA.005.42633-21;
довіреність від 18.05.2021 HМС № 878542 та інші документи, необхідні для митного оформлення.
Фактурна вартість товару задекларована згідно зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 17.05.2021 № б/н на рівні 6000 євро.
Митна вартість товару заявлена декларантом/уповноваженою особою за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості згідно рішення про коригування митної вартості товарів від 26.05.2021 № UA807000/2021/001021/2 на рівні 240632,42 грн (еквівалент 7148 євро за курсом Національного банку України на дату подання МД: 1 євро = 33,6643 грн).
З метою перевірки автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено за МД від 26.05.2021 № UA807290/2021/012858, достовірності відомостей, що в них містяться, було ініційовано запит до митних органів країни ввезення – Республіки Польща (лист Державної митної служби України від 22.11.2021 № 26/26-04/11/507).
У своїй відповіді від 09.02.2022 № 0201-IGM.541.20.2022.6.BM (вх.6500/11 від 06.04.2022) митні органи Республіки Польща зазначили, що транспортний засіб AUDI A6, VIN: НОМЕР_1 перетнув кордон в пункті пропуску "Шегені-Медика" згідно митної декларації MRN № 21DE880151460084E9 та повідомили, що для отримання більш докладної інформації митним органам України слід звернутися до митних органів Федеративної Республіки Німеччина.
На звернення Державної митної служби України від 18.05.2022 № 26/26-04/11/697 Сумській митниці листом Державної митної служби України від 10.06.2022 № 26/26-04/7.24/800 надано лист-відповідь митних органів Федеративної Республіки Німеччини від 30.05.2022 № Z4663-2022.UA.800032-DVIII.A.22 (вх.10109/11 від 30.05.2022) та витяг з митної декларації країни експорту MRN № 21DE880151460084E9, згідно якої встановлено, що фактично "автомобіль AUDI A6, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , рік виготовлення 2016" було придбано ОСОБА_2 у компанії AutoPark Nabburg, Sauerzap str, 10, 92507 Habburg за ціною 13300 євро.
Зазначена інформація міститься в наданому митними органами Федеративної Республіки Німеччина витязі експортній митній декларації від 19.05.2021 № 21DE880151460084E9, згідно якої:
продавець – AutoPark Nabburg (Saverzapf str.10, 92507 Nabburg);
покупець – ОСОБА_3 (Ukraina, Putivl, str. Sovetskay 64);
опис транспортного засобу – "автомобіль AUDI A6, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , дата першої реєстрації 23.06.2016";
фактурна вартість – 13300 євро (еквівалент 447735,19 грн за курсом Національного банку України на дату подання МД: 1 євро = 33,6643 грн).
Враховуючи викладене перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за МД типу ІМ40ДЕ від 26.05.2021 № UA807290/2021/012858 "Автомобіль легковий, бувший у використанні – 1шт. Марка AUDI Модель: A6. Номер кузова (VIN): НОМЕР_1 . Рік виготовлення -2016; модельний рік - 2016; дата першої реєстрації - 23.06.2016; на авто встановлений дизельний поршневий двигун внутрішнього згорання з запалюванням від стиснення, з робочим об`ємом циліндрів 1968 см3…", в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частини 1 статті 368 МК України, платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару.
За результатами перевірки складено Акт документальної невиїзної перевірки від 03.10.2024 № 17/24/7.24-19/3074214513, яким встановлено 
1) частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та статті 368 Митного кодексу України, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита за митною декларацією від 26.05.2021 № UA807290/2021/012858, наведеною у Додатку 2 до Акту перевірки, на загальну суму 21 046,92 грн.
2) пункту 190.1 статті 190, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) за митною декларацією від 26.05.2021 № UA807290/2021/012858, наведеною у Додатку 2 до Акту перевірки, на загальну суму 46303,22 грн.
На підставі якого митницею прийняті податкові повідомлення-рішення № UA805000202497 та № UA805000202498 від 28.10.2024 від 28.10.2024.
Вважаючи прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 1 МК України визначено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно ч. 1 ст. 54 МК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина 5 статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Статтею 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Згідно статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Статтею 352 МК України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка (ч. 1 ст. 354 МК України).
Тобто, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, є підставою для проведення перевірки.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.04.2024 № 120/14574/21-а, у разі, якщо митний орган, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття рішень про донарахування податкових зобов`язань, проте у разі якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 808/1236/16 (адміністративне провадження № К/9901/18937/18).
Судом встановлено, що позивачем у справі ввезено на територію України транспортний засіб: автомобіль легковий, який був у використанні – 1шт. Марка AUDI Модель: A6. Номер кузова (VIN): НОМЕР_1 . Рік виготовлення -2016; модельний рік - 2016; дата першої реєстрації - 23.06.2016; на авто встановлений дизельний поршневий двигун внутрішнього згорання з запалюванням від стиснення, з робочим об`ємом циліндрів 1968 см3.
Згідно наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного договору купівлі- продажу від 17.05.2021 № б/н покупцем товару "автомобіль AUDI А6 VIN: НОМЕР_1 , рік виготовлення 23.06.2016" є Dmytro Ponarin (Ukraina, Putivl, Perhotravnewa 33), продавцем є Autoforum Ingolstadt (Auto- Union. Str.1, 85057, Ingolstadt), ціна товару складає 6000 євро
При цьому, митна вартість товару заявлена декларантом/уповноваженою особою за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості згідно рішення про коригування митної вартості товарів від 26.05.2021 № UA807000/2021/001021/2 на рівні 240632,42 грн (еквівалент 7148 євро за курсом Національного банку України на дату подання МД: 1 євро = 33,6643 грн).
Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару наведені у Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
У той же час Сумською митницею, листом Державної митної служби України від 10.06.2022 № 26/26-04/7.24/800 надано лист-відповідь митних органів Федеративної Республіки Німеччини від 30.05.2022 № Z4663-2022.UA.800032-DVIII.A.22 (вх.10109/11 від 30.05.2022) та витяг з митної декларації країни експорту MRN № 21DE880151460084E9, згідно якої встановлено, що фактично "автомобіль AUDI A6, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , рік виготовлення 2016" було придбано ОСОБА_2 у компанії AutoPark Nabburg, Sauerzap str, 10, 92507 Habburg за ціною 13300 євро.
Так, зазначена інформація міститься в наданому митними органами Федеративної Республіки Німеччина витязі експортній митній декларації від 19.05.2021 № 21DE880151460084E9, згідно якої: продавець – AutoPark Nabburg (Saverzapf str.10, 92507 Nabburg); покупець – ОСОБА_3 (Ukraina, Putivl, str. Sovetskay 64); опис транспортного засобу – "автомобіль AUDI A6, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , дата першої реєстрації 23.06.2016"; фактурна вартість – 13300 євро (еквівалент 447735,19 грн. за курсом Національного банку України на дату подання МД: 1 євро = 33,6643 грн).
Таким чином шляхом співставлення інформації (порівняння даних), наданої митними органами Федеративної Республіки Німеччина листом 30.05.2022 № Z4663-2022.UA.800032-DVIII.A.22, з інформацією, що міститься у МД від 26.05.2021 № UA807290/2021/012858 та інших документах, поданих для митного контролю та митного оформлення, встановлено непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, зокрема невідповідність числових значень вартості зазначеного вище товару. Порівняльні дані встановлених невідповідностей наведено у Додатку 1 до Акта перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Отже, інформація, зазначена у листі уповноваженого митного органу Федеративної Республіки Німеччина та надані копії вказаного витягу з митної декларації не підтверджують автентичність документів, наданих позивачем при митному оформленні вказаного автомобіля, тобто, не підтверджує, що продаж автомобіля здійснено саме за вказаним рахунком-фактурою та відповідно до пункту частини 2 статті 351 МК України обґрунтовано стало підставою для проведення документальної перевірки позивача.
Згідно статті 272 МК України, підпункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.
Базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: 1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; 2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру (п. 1 ч.1 ст. 279 МК України).
База оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, визначається відповідно до цього Кодексу.
Згідно пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. (частин 1, 2 статті 51 МК України)
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч.8 8 статті 264 МК України).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 276 МК України платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.
За правилами статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Відповідно до пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Питання щодо визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами регламентується статтею 368 МК України Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів.
Відповідно до статті 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.
Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу шляхом прийняття письмового рішення за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Отже в силу приписів МК України, відповідач має право самостійно визначити митну вартість автомобіля на підставі документів, зазначених у ст. 53 та 352 МК України.
Судом встановлено, що відповідач визначив митну вартість автомобіля за вартістю отриманою від уповноваженого митного органу Федеративної Республіки Німеччини від 30.05.2022 № Z4663-2022.UA.800032-DVIII.A.22 (вх.10109/11 від 30.05.2022) та витягу з митної декларації країни експорту MRN № 21DE880151460084E9.
Вирішуючи даний спір, суд ураховує, що Верховний Суд у своїх постановах (від 05 березня 2019 року у справі № 820/305/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 140/902/19) неодноразово зазначав, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.
Тобто у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) 21 березня 2014 року в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27 червня 2014 року в м. Брюсселі.
Згідно Протоколу 11 про взаємну адміністративну допомогу в митних справах до угоди про асоціацію між ЄС та його країнами-членами, з одного боку, і Україною з другого боку, сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.
Відповідно до ст. 8 вищевказаного Протоколу ІІ запитуваний орган повинен надіслати результати розслідувань органу-заявнику в письмовій формі разом із відповідними документами, завіреними копіями або іншими додатками. Ця інформація може бути надана в комп`ютеризованій формі, якщо орган-заявник не просив про інше.
Оригінали документів повинні бути передані тільки на запит у випадках, коли завірених копій буде недостатньо. Ці оригінали мають бути повернуті за першої можливості.
Згідно з ч. 8 ст. 94 КАС України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Враховуючи встановлені обставини та наведені норми законодавства, суд вважає як належний, достатній та допустимий доказ лист митниці Федеративної Республіки Німеччини від 30.05.2022 № Z4663-2022.UA.800032-DVIII.A.22 (вх.10109/11 від 30.05.2022), відповідно до якого не підтверджено вартість транспортного засобу ввезеного позивачем.
Відповідно до частини шостої статті 265 МК України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.
З приводу посилання у позовній заяві представника позивача на те, що в позивача не було витребувано а ні документів, а ні пояснень, які стосувалися проведення митницею вказаної перевірки, що свідчить про надмірний формалізм діяльності цього суб`єкта владних повноважень при виконанні своїх владних управлінських функцій, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що громадянину ОСОБА_1 . Сумською митницею направлено листа від 05.09.2024 № 7.24-2/19/10/4186 з повідомленням про проведення з 18.09.2024 по 19.09.2024 документальної невиїзної перевірки, місце проведення якої знаходиться за адресою: 40024, вул. Юрія Вєтрова, буд. 24, м. Суми.
Зазначеним повідомленням платника податків повідомлено, що відповідно до вимог пунктів 2 та 4 частини першої статті 350 МК України особи, що перевіряються, мають право:
- надавати посадовим особам митного органу, які проводять перевірку, письмові заяви, зауваження, пояснення з питань, що стосуються перевірки;
- надавати посадовим особам митного органу всі наявні у їх розпорядженні документи та відомості, що підтверджують процедури декларування та митного оформлення товарів до відповідного митного режиму, а також дотримання вимог законодавства з питань митної справи.
Повідомлення від 04.09.2024 № 18, надіслане листом Сумської митниці від 05.09.2024 № 7.24-2/19/10/4186 (трек № 4000900005622) платнику податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), надіслане рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повернуто до Сумської митниці 23.09.2024 з відміткою оператора поштового зв`язку, датованою 23.09.2024, із зазначенням причини повернення: "Повертається. За закінченням терміну зберігання".
При цьому позивач не скористався правом відповідно до статті 350 МКУ надати посадовим особам митного органу, які проводять перевірку, письмові заяви, зауваження, пояснення з питань, що стосуються перевірки; надати посадовим особам митного органу всі наявні у їх розпорядженні документи та відомості, що підтверджують процедури декларування та митного оформлення товарів до відповідного митного режиму, а також дотримання вимог законодавства з питань митної справи.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Інші доводи позивача не спростовують встановлених вище обставин, тому суд не надає їм правової оцінки.
Згідно із пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Відповідно до ч. 14 ст. 354 МК України, рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в актi про результати перевірки.
Положеннями ч. 6 ст. 345 МК України встановлено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 123.1. ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до вимог ст.123.2 ПК України, діяння передбачені пунктом 123.1 статті 123 ПКУ, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, в порядку та у спосіб, встановлений законом, є законними та обґрунтованими, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал