Справа № 191/4011/25
Провадження № 2/191/1847/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

19 лютого 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді - Форощука О.В.
за участю секретаря - Рибак М.П.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Синельниківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є матір`ю двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З батьком дітей ОСОБА_2 шлюб розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року. Судовим наказом Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача були стягнені аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % проджиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 березня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, не опікується ними, не піклується про їх стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дітьми загальної середньої освіти, не цікавиться їх життям, не сплачує аліменти на їх утримання, не спілкується з дітьми та не проявляє жодного інтересу вже понад два роки. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей і має заборгованість по аліментам, про що свідчить розрахунок заборгованості №3055 від 23 січня 2025 року, виданий Синельниківським відділом державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністарства юстиції (м.Одеса). Просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Надала згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча викликався до суду, але на адресу суду був повернутий поштовий конверт з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Також в матеріалах справи є довідка про доставку SMS-повідомлення, що свідчить про те, що відповідач повідомлений про розгляд даної цивільної справи в суді, однак своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Представник третьої особи Сітало Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і зазначила, що відповідач вихованням дітей не займається, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.
У зв`язку з тим, що позивач не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд за її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні був заслуханий неповнолітній ОСОБА_3 , який зазначив, що біля восьми років його мати проживає разом з іншим чоловіком. Батька він давно не бачив і участі у його житті він не приймає.
Аналогічні пояснення надала у судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 .
Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, пояснення дітей, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.
Копією рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року підтверджується факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2008 року і рішенням суду шлюб розірвано.
Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.
Судовим наказом Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача були стягнені аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % проджиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 березня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно копії акту обстеження умов проживання від 16 січня 2025 року за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок складається з 4 кімнат, має електропостачання, газопостачання та водопостачання, індивідуальне опалення. Умови проживання добрі, в будинку чисто, охайно, тепло, є усі необхідні меблі, в наявності побутова техніка, є запас продуктів харчування та засобів гігієни. Є місця для сну, навчання та відпочинку, діти забезпечені одягом, взуттям, гаджетами. Стосунки в сім`ї безконфліктні. Діти забезпечені усім необхідним та перебувають на утриманні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Як вбачається з характеристики Синельниківського професійного ліцею від 14 січня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в ліцеї з 2024 року за спеціальністю «Слюсар з ремонту рухомого складу. Оглядач-ремонтник вагонів». Мати приділяє належну увагу вихованню ОСОБА_3 , цікавиться його успішністю та поведінкою. Батька навчанням сина не цікавиться.
Згідно характеристики Синельниківського ліцею №6 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в ліцеї з 01 вересня 2021 року. Завжди має все навчальне приладдя, не пропускає заняття без поважних причин. За час навчання школу відвідує мати. Батько школу не відвідує та не приділяє уваги навчанню та вихованню доньки.
З розрахунку заборгованості №3055 від 23 січня 2025 року, виданого Синельниківським відділом державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністарства юстиції (м.Одеса) вбачається, що відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує і має заборгованість по аліментам.
Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22 жовтня 2025 року №562/0/8-25 затверджено висновок органу опіки та піклування Синельниківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також суд бере до уваги думку дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які підтвердили факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків.
Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 2 статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Згідно з ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).
Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.
Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст.166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьком та дітьми і будуть відповідати інтересам дітей.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до своїх дітей
Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє забезпеченню дітей необхідним медичним доглядом, не забезпечує харчуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу тощо.
Відповідач в свою чергу не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дітей, а також прояви з його боку щонайменшої батьківської турботи.
В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично відсутній, відповідач не виявляє до своїх дітей батьківського піклування.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, його поведінка є незмінною, тому наявні всі підстави для позбавлення її батьківських прав.
Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі вимог ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122, 141, 157, 150, п.2 ч.1 ст.164 СК України, ст.ст.2-13, 81, 89, 141, 258-259, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд- 

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Синельниківської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити у повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя	  	О.  В.  Форощук