____________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/43351/25
Провадження № 2/947/827/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованостіза кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог 
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості зі ОСОБА_2 у розмірі 10 498,40 грн та судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та правничої допомоги у сумі 8000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 102642339. Кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно з умовами кредитного договору відповідачка отримала 4100,00 грн, та зобов`язана була його повернути: сплатити тіло кредиту та відсотки, нараховані за користування кредиту, а також розмір комісії за видачу кредиту. Однак зобов`язання за вказаним договором не виконала, кредит та проценти разом з комісією не повернула. 
29.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення права вимоги № 94-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит від 19.09.2022№ 102642339, укладеного з відповідачкою.
Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у відповідачки виникла заборгованість за вказаним договором, яка складає 10 498,40 грн, з яких:2350,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7369,40 грн – заборгованість за сумою сплачених відсотків, 779 грн – прострочена заборгованість за комісіє за видачу кредиту. З метою захисту порушених майнових прав, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відзив на позовну заяву
Позивачка частково визнає позовні вимоги: в частині стягнення з неї заборгованості у розмірі 2350,00 грн, що є простроченою заборгованістю за сумою кредиту.
При цьому зазначила, що внаслідок відсутності грошей та доходів, внаслідок змін в суспільстві внаслідок війни, за наявності неповнолітньої дитини, за відсутності періодичних доходів, вона була вимушена укласти кабальний договір. Договір, на укладення якого посилається позивач, не відповідає положенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки укладений із дисбалансом прав та обов`язків за договором - на користь позивача. Відповідно до позовних вимог, тіло кредиту складає 2350 гривень, а прострочена заборгованість за сумою відсотків - 7369,4 гривень. 
Таким чином, відсотки за короткий строк більш ніж в 2 рази випередили тіло кредиту. Таким чином, мова йде про декілька сотень відсотків. 
Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року при розгляді справи № 6-1746цс16 висловив правову позицію про те, що суди, дійшовши висновку, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії з обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. При цьому, на обґрунтування свого висновку колегія суддів послалася на Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013. 
В позові у цій справі також йде мова про стягнення прострочених платежів за комісією. При цьому в документах не вказано, за які саме послуги нараховано комісію. Адже не можна стягувати комісію виключно саме за факт перерахування грошей. 
Наразі відповідачка перебуває в декретній відпустці, в січні 2026 року стала матір`ю ще однієї дитини. Чоловіка у відповідачки, або інших родичів у неї немає. Доходи відповідачки фактично складаються виключно із суми аліментів на дитину, стягнутих відповідно до Рішення Київського районного суду міста Одеси в справі 947/10507/24, яким було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Рішення суду про повне задоволення позовних вимог призведе до того, що позивач не просто захистить свої майнові інтереси, а призведе до позбавлення відповідачки та її дітей будь-якого майна та засобів для існування.
Також представник відповідачки зазначає про безпідставність вимоги про стягнення правової допомоги в розмірі 8000 гривень, оскільки вважає, що витрати позивача на складання за шаблоном позовної заяви не можуть вартувати 8000 гривень. 
Відповідачка просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме: у розмірі фактично отриманих за кредитом грошей - 2350 гривень.
Процесуальні дії та рух справи
Позивач 18.11.2025 звернувся до Київського районного суду м. Одеси через систему «Електронний суд» з вказаним позовом. 
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.11.2025 № 2024672, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 21.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. Відповідачці наданий п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідачки.
Згідно з Довідкою АТ «Укрпошта» про причини повернення поштового відправлення, останнє повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігнання».
Судом повторно здійснено направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації відповідачки.
31.12.2025 до суду в інтересах відповідачки звернувся адвокат Сіржант Ю.В. із заявою про ознайомлення з матеріалами справи.
Згідно з інформацією з комп`ютерної програми «Д3» встановлено, що доступ представнику відповідачки наданий не був.
26.02.2026 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить визнати поважними причини пропуску подання відзиву на позов, через постійні відключення електроенергії по всьому місту Одесі упродовж майже 2 місяців через масовані атаки.
Судом долучений відзив на позов з додатками до матеріалів справи, причини пропуску визнано поважними.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобуне здійснювалось.
Встановлені фактичні обставини справи
19.09.2022 між ОСОБА_3 та ТОВ «Мілоан» укладений Договір про споживчий кредит № 102642339, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 4100,00 грн.
Вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема: самим Договором про споживчий кредит, підписаним відповідачкою одноразовим ідентифікатором V59039, Довідкою про ідентифікацію та направлення на номер мобільного телефону відповідачки одноразового ідентифікатора, Анкетою-заявою на кредит № 102642339, платіжним дорученням від 19.09.2024 № 51238281про перерахування на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_2 грошових коштів у розмірі 4100,00 грн.
Окрім цього, самою відповідачкою визнається факт укладання вказаного договору та отримання грошових коштів у розмірі 4100,00 грн та не оспорюється.
Отже судом зазначені обставини (укладання договору та отримання на грошових коштів у розмірі 4100,00 грн) вважаються встановленими.
Відповідно до розділу 1 Договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 4100.00 гривень (п. 1.2 Договору).
Кредит надається загальним строком на 105 днів з 19.09.2022(дата надання кредиту) і складається зпільгового та поточного періодів.Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 04.10.2022(рекомендована дата платежу).Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02.01.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3 Договору).
Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користуваннякредитом в рекомендовану дату платежу 04.10.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізнішедати остаточного погашення заборгованості 02.01.2023(останнього дня строку кредитування) (п. 1.4 Договору).
Відповідно до п. 1.5 Договору, загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2009,00 грн в грошовому виразі та 1 637 467% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка запільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають13079,00 грн в грошовому виразі та 1109% річних у процентному значенні (орієнтована реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Повчальниказа пільговий період складає 6109,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (завесь строк кредитування) складає 17 179,00 гривень.
Згідно з п. 1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1230.00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Відповідно до п. 1.5.3 Договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 11070,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Пунктом 1.6 Договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.
Позичальник не повинен сплачувати на користь Кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород Кредитодавця не можуть бути збільшені Кредитодавцем без згоди Позичальника.
Відповідно до визначень понять, наведених у Договорі, комісія за надання кредиту – це одноразова винагорода, що сплачується Позичальником за підготовку, організацію та надання Кредитодавцем фінансової послуги (кредиту), та встановлена в п. 1.5.1 цього Договору. 
Згідно з п. 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту: 779,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Комісія за управління та обслуговування кредиту - винагорода, що сплачується Позичальником у випадку пролонгації строку кредитування за ініціативою Позичальника відповідно до п.2.3 Договору, та пов`язана з необхідністю управління та обслуговування кредиту Кредитодавцем (білінг, сервісні повідомлення, актуалізація інформації в особистому кабінеті Позичальника, тощо) протягом додаткового періоду (строку пролонгації) та понад строк, з якого виходив Кредитодавець при укладенні цього договору.
Пунктом 2.3 Договору передбачені умови та порядок пролонгації пільгового та поточного періодів строку кредитування, зокрема передбачено, що Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. 
Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну
частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). 
Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту.
Якщо Позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору.
Після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, Позичальник має направити Кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається Кредитодавцем до особистого кабінету Позичальника або в смс-повідомленні та здійснити платіж передбачений цим п.2.3 Договору. Після здійснення Позичальником зазначеного платежу(ів), умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком.
Виконання Позичальником лише частини дій передбачених попереднім абзацом цього пункту не призводить до пролонгації.
Дослідженням матеріалів справи судом встановлена відсутність доказів, які б підтверджували вчинення дій відповідачкою щодо пролонгації періодів користування кредитом на будь-яких умовах, зокрема направлення відповідачкою первісному кредитору електронного звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який би був надісланий первісним кредитором до її особистого кабінету або в смс-повідомленні.
Дослідженням Анкети-заяви від 19.09.2022 № 102642339 встановлено, що погодженими умовами кредитування по заяві 102642339 є: 
-Замовлена сума: 4100.00 грн.
-Замовлений строк: 15 днів Погоджена сума: 4100.00 грн.
-Погоджений строк: 15 днів.
-Комісія за надання: 19,00 % одноразово.
-Ставка процентів: 2,00 % за кожен день користування.
Пунктом 2.4 Договору визначений порядок повернення кредиту та сплата винагороди, зокрема встановлено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4 Договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 Договору.
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати остаточного погашення заборгованості) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту. Сплата заборгованості в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) не тягне настання негативних наслідків для Позичальника, якщо Кредитодавець в цей день отримає кошти або інформаційне повідомлення про зарахування платежу, згідно п.2.6. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати нені та/або процентів, згідно розділу 4 Договору. 
Дослідженням розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором ТОВ «Мілоан», встановлено, що первісним кредитором здійснювалось нарахування процентів за користування кредитом у перші 15 днів пільгового періоду (з 19.09.2022 по 04.10.2022), а також у період з 06.10.22 по 19.10.2022, з 16.11.2022 по 15.12.2022, за процентною ставкою 2% в день, згідно з підпунктами 1.5.2 та 2.3.1.1 Договору.
У подальшому, 05.10.222, у період з 20.10.2022 по 15.11.2022, а також у період з 16.12.2022 по 15.02.2023, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» здійснював нарахування процентів згідно з підпунктами 1.6. та2.3.1.2 Договору.
Також з вказаного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 упродовж дії поточного періоду (90 днів, які наступають за закінченням пільгового періоду (перші після отримання кредиту 15 днів), тобто у період кредитування, до настання остаточної дати повернення кредиту (02.01.2023) здійснювала повернення кредитних коштів та сплачувала проценти, які зараховувались первісним кредитором наступним чином:
- за тілом кредиту зараховані платежі, здійснені відповідачкою 05.10.2022 на суму 287 грн, 12.10.2022 – на суму 287,00 грн, 15.11.2022 – на суму 588,00 грн, 28.11.2022 – на суму 588,00 грн, всього зараховано в рахунок повернення тіла кредиту -1750,00 грн;
- за нарахованими відповідно до п.п.1.5.2, п. 2.3.1.1 Договорупроцентів зараховані платежі, здійснені відповідачкою 05.10.2022 – на суму 287,00 грн, 12.10.2022 – на суму 287,00 грн 15.11.2022 – на суму 437,00 грн, 28.11.2022 на суму 812,00 грн,всього зараховано в рахунок сплати процентів 1823,00 грн;
- за нарахованими відповідно до п.1.6, п.2.3.1.2 Договору прострочених процентів зараховані платежі, здійснені відповідачкою 05.11.2022 на суму 1978,00 грн.
Також з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що первісним кредитором зарахувано платежі, ОСОБА_4 05.10.222 на суму 246,00 грн, 12.10.2022 на суму 246,00 грн, 15.11.2022 на суму 100,00 грн, 28.11.2022 – на суму 100,00 грн в рахунок сплати комісії за пролонгацію, всього кредитодавцем зараховано в рахунок сплати цієї комісії за пролонгацію коштів на суму 692 грн.
Отже підсумовуючи викладене, відповідачка сплатила на виконання умов договору в період з 19.09.2022 по 28.11.2022 (дата останнього платежу) – 6 243,00 грн, з яких: в рахунок погашення тіла крелиту – 1750 грн, в рахунок погашення процентів за договором – 3801 грн, комісії за пролонгацією – 692 грн.
Після 28.11.2022 відповідачкою кредитні кошти не повертались, проценти та комісії, які нараховувались первісним кредитором, не сплачувались. Матеріали справи протилежного не мітять, до відзиву стороно. Відповідача відповідна інформація не надана.
Окрім цього суд встановив, що 29.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення права вимоги № 94-МЛ/Т, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором від 19.09.2022 № 102642339, укладеного з відповідачкою, що підтверджується договором відступлення права вимоги, Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 29.03.2023, Витягом від 10.09.2025 з Реєстру боржників від 29.03.2023, платіжною інструкцією від 29.03.2023 №70800 про перерахування коштів позивачем на рахунок ТОВ «Мілоан» 436 837,19 грн на виконання Договору відступлення права вимоги від 29.03.2023 № 94-MЛ/Т.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за договором № 102642339, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , та відповідно до витягу з Реєстру боржників заборгованість становить 10 498,40 грн, з яких 2350,00 грн – залишок по тілу кредиту, 7369,40 грн – залишок по відсотках, 779,00 грн – залишок по комісії.
Отже, згідно з вказаним Договором, та відповідно до ст. 512 ЦК України, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до відповідачки за кредитним договором від 19.09.2022 № 102642339 в сумі 10 498,40 грн.
Факт набуття позивачем прав вимоги до відповідачки, останньою не оспорюється.
Намомент звернення ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" до суду загальна сума ОСОБА_5 не погашена, нараховані проценти та комісія не сплачені.
Оцінка аргументів сторін та Мотиви суду
Відповіднодо статті 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Укладання договору між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 визнається сторонами та не оспорюється жодною з них.
Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.
Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено судом та визнається відповідачкою, остання має заборгованість з повернення тіла кредиту урозмірі 2350,00 грн (розрахунок: 4100 - 1750). Вказане також підтверджується розрахунком заборгованості, проведеним первісним кредитором ТОВ «Мілоан».
Щодо стягнення заборгованості за сумою відсотків у розмірі 7369,40 грн
Сторона відповідачки заперечує проти розміру заборгованості за процентами, посилаючись на життєві обставини, у яких перебувала та продовжує перебувати ОСОБА_1 , та за яких вимушена була погодитись з умова договору, які є непропорційними та «кабальними», як зазначає відповідачка. 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.  Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з п. 1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1230,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Відповідно до п. 1.5.3 Договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 11070,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
З оцінки розрахунку заборгованості, суд вбачає, що позивачем були здійснено нарахування відсотків з урахуванням умов Договору, які передбачають пролонгацію періодів користування кредитом.
Водночас як встановлено судом, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вчинення дій відповідачкою щодо пролонгації періодів користування кредитування на будь-яких умовах, зокрема направлення ОСОБА_1 первісному кредитору електронного звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який би був надісланий первісним кредитором до її особистого кабінету або в смс-повідомленні.
Водночас дослідженням Анкети-заяви від 19.09.2022 № 102642339 встановлено, що погодженими умовами кредитування по заяві 102642339 є: замовленим та погодженим строком кредитування є 15 днів, з процентною ставкою 2% відсотки, та комісією за надання кредиту у розмірі 19% одноразово.
Зазначений у розрахунку заборгованості період з 03.01.2023 по 15.02.2023 помилково врахований первісними кредитором, оскільки пролонгація строку кредитування не відбулась (докази протилежного матеріали справи не містять), а згідно з умовами договору останній день повернення кредиту визначений 02.01.2023.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до наданого розрахунку заборгованості, нарахування первісним кредитором ТОВ «Мілоан» відсотків у періоди:
- з 19.09.2022 по 04.10.2022, у період з 06.10.22 по 19.10.2022, з 16.11.2022 по 15.12.2022, здійснювалось згідно з підпунктами 1.5.2 та 2.3.1.1 Договору;
- з 20.10.2022 по 15.11.2022 та з 16.12.2022 по 15.02.2023 здійснювалось на підставі пунктів 1.6 та 2.3.1.2 Договору. 
Договір про споживчий кредит від 19.09.2022 № 102642339 не міститьпідпунктів2.3.1.1 та 2.3.1.2 Договори.
Пункт 1.5.2 Договору визначає, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1230,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Пункт 1.6. Договору визначає, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,2.3 цього Договору.
Пунктом 2.2 Договору передбачена плата за кредит, яка містить посилання на умови та порядок застосування процентних ставок, визначених п. 1.5.2 Договору (2%) та п. 1.5.3 Договору (3%).
Пункт 2.3. Договору як зазначалось вище стосується порядку та умов пролонгації періодів користування кредитом, якої, як вже встановлено судом, за вказаним договором не відбулось.
За таких обставин, з урахуванням незгоди відповідачки щодо розміру нарахованих процентів, за встановлених судом обставин відсутності факту пролонгації строку кредитування, та як наслідок, помилкового застосування у розрахунку заборгованості первісним кредитором пунктів договору, які діють за умови такої пролонгації, суд оцінивши наданий розрахунок, вважає враховувати нарахування відсотків лише відповідно до підпунктів 1.5.2 та 1.6 Договору, оскільки підпункти 2.3.1.1 та 2.3.1.2 Договір не містить, а також вважає за необхідне провести розрахунок за відповідні періоди відповідно до умов Договору та встановлених на підставі наданих сторонами доказів обставин справи.
З договору вбачається, що у перші 15 днів користування кредитом мають сплачуватись відсотки за користування кредитом у розмірі 2%, тобто по 82 грн в день (4100 х 15% х 15). Отже, ураховуючи що у перші 15 днів відповідачкою кредит не повертався, як наслідок розмір отриманого кредиту не зменшувався, ОСОБА_1 по завершенню пільгового періоду мала сплатити 1230 грн (82х15).
Згідно з розрахунком заборгованості первісним кредитором в погашення процентів за процентною ставкою 2% зараховано 287,00 грн сплачених ОСОБА_1 05.10.2022.
Отже станом на 05.10.2022 за відповідачкою рахувалась заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 943 грн (1230-287).
У період з 05.10.2022 по 02.01.2023 (дата повернення кредиту після завершення поточного періоду у 90 днів) згідно з п. 1.5.3 Договору проценти мали б нараховуватись з розрахунку 3% в день від залишку суми неповернутого кредиту.
У період з 05.10.2022 по 12.10.2022 сума неповернутого кредиту дорівнювала 3813,00 грн (4100-287), а отже відсотки за 8 днів (період з 05.10.2022 по 12.10.2022) користування кредитом із розрахунку 3% в день склали 915,12 грн (3813 х 3% х 8).
12.10.2022 ОСОБА_1 сплатила 574 грн, які зараховані первісним кредитором по 287 грн в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.
Отже станом на 12.10.2022 заборгованість за тілом кредиту склала 3526,00 грн (розрахунок: 3813-287), а заборгованість за відсотками – 1571,12 грн (розрахунок: (943+915,12) – 287).
У період з 13.10.2022 по 04.11.2022 сума неповернутого кредиту дорівнювала 3526,00 грн (3813-287), а отже відсотки за 23 дні (період з 13.10.2022 по 04.11.2022) користування кредитом із розрахунку 3% в день склали 2432,94 грн (3526 х 3% х 23).
05.11.2022 ОСОБА_1 сплатила 1978 грн, які зараховані первісним кредитором як сплата прострочених процентів по кредиту.
Отже станом на 05.11.2022 розмір заборгованості за тілом кредиту залишився 3526,00 грн, а за відсотками зменшилась до 2026,06 грн (розрахунок: (1571,12 + 2432,94) – 1978).
У період з 05.11.2022 по 15.11.2022 сума неповернутого кредиту дорівнювала 3526,00 грн (3813-287), а отже відсотки за 11 днів (період з 05.11.2022 по 15.11.2022) користування кредитом із розрахунку 3% в день склали 1163,58 грн (3526 х 3% х 11).
15.11.2022 ОСОБА_1 сплатила 1025 грн, які зараховані первісним кредитором таким чином: 588 грн – сплата тіла кредиту, 437 грн – сплата процентів.
Отже станом на 15.11.2022 розмір заборгованості за тілом кредиту зменшилась до 2938 грн (3526 – 588), а за відсотками мала б складати 2752,64 грн (розрахунок: (2026,06 + 1163,58) – 437).
У період з 16.11.2022 по 27.11.2022 сума неповернутого кредиту дорівнювала 2938,00 грн (3526 – 588), а отже відсотки за 12 днів (період з 16.11.2022 по 27.11.2022) користування кредитом із розрахунку 3% в день склали 1057,68 грн (2938 х 3% х 12).
28.11.2022 ОСОБА_1 сплатила 1400 грн, які зараховані первісним кредитором таким чином: 588 грн – сплата тіла кредиту, 812 грн – сплата процентів.
Отже станом на 28.11.2022 розмір заборгованості за тілом кредиту зменшилась до 2350 грн (2938 – 588), а за відсотками мала б складати 2998,32 грн (розрахунок: (2752,64 + 1057,68) – 812).
У період з 28.11.2022 по 02.01.2023 (дата повернення кредиту, останній 105 день строку кредитування)сума неповернутого кредиту дорівнювала 2350,00 грн (2938 – 588), а отже відсотки за 36 днів (період з 28.11.2022 по 02.01.2023) користування кредитом із розрахунку 3% в день склали2537,00 грн (2350 х 3% х 36).
У вказаний період відповідачка кредитні кошти не повертала, проценти не сплачувала, а отже заборгованість відповідно до умов договору, виходячи з кількості днів строку користування, періоди сплати позивачкою тіла кредиту та відсотків, станом на 02.01.2023 (включно) заборгованість за тілом кредиту становила 2350,00 грн, заборгованість за відсотками – 5 535,32 грн (розрахунок: 2998,32 + 2537,00).
Згідно зіст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦКУкраїни. 
Згідно з ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України " Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Про вказане свідчить погоджені умови, зазначені в Анкеті-заяві, у якій містилась інформація лише про процентну ставку у 2%, комісію у 19% одноразову та про строк кредитування у 15 днів, однак фактично з відповідачкою укладений договір з умовами, які включать не лише узгоджені під час погодження надання кредиту ТОВ «Мілоан», але й додаткові умови, визначені в укладеному Договорі. При цьому суд враховує факт визнання підписання відповідачкою вказаного договору та неоспорення його в судовому порядку.
Водночас суд зазначає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року N 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від11липня 2013року №7-рп/2013Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦК України).
Відсутність позову про визнання недійсним кредитного договору не є перешкодою для врахування інтересів відповідачки у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23).
Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором та наданим позивачем, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит становить 10498,40 грн, з яких:2350 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7369,40 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Отже у даному випадку, визначений первісним кредитором ТОВ «Мілоан» у змісті кредитного договору розмір процентів (3% за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, який становить 90 днів, тобто 1109% річних) є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак пункти1.5, 1.5.3 Договору є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 %) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.
Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що у 3 рази перевищує розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту.
На вказані обставини посилаласьвідповідачка, заперечуючи проти позову у зазначеній частині.
За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру заборгованості за нарахованими процентами, про стягнення яких заявляє позивач, з 7369,40 грн до 2350 грн, тобто до розміру заборгованості за тілом кредиту.
Щодо стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 779 грн
Суд звертає увагу, що законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін у 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування». До цього часу судова практика у питанні можливості встановлення кредитором комісії в кредитному договорі захищала боржника як слабку сторону в кредитних правовідносинах. Однак з прийняттям в 2017 році Закону України «Про споживче кредитування» змінилася і судова практика. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Підпунктом 1.5.1 Договору передбачена комісія за надання кредиту - 779,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно з розрахунком заборгованості сплачені грошові кошти відповідачкою первісним кредитором в рахунок сплати комісії за видачу кредиту не зараховувались.
Водночас, як встановлено судом здійснювалось зарахування сплачених коштів відповідачкою в рахунок сплати комісії за пролонгацією.
Однак, як вже зазначалось та встановлювалось судом, пролонгація періодів користування кредитними коштами не відбулась.
За таких обставин, зокрема відсутності пролонгації, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування сум комісії за пролонгацією та зарахування сплачених відповідачкою коштів в рахунок їх погашення.
Отже суд вважає, що зараховані сплачені кошти відповідачкою в рахунок сплати комісії за пролонгації у сумі 692 грн підлягають зарахуванню в рахунок погашення комісії за видачу кредиту.
Таким чином, розмір заборгованості за комісією за видачу кредиту, який підлягає стягненню з відповідачки, становить 87 грн (розрахунок: 779 - 692).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Встановивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд виснував, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема: стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за Договором про споживчий кредит від 19.09.2022 у розмірі 4787,00 грн, з яких: 2350 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2350 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 87 грн – заборгованість по комісії за надання кредиту.
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог – на 45,6% (розрахунок: 4787 х 100 / 10498,40), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1104,60 грн (розрахунок: 2422,4 х 45,6%) покладаються на відповідачку.
Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн
В обґрунтування та на підтвердження витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн, стороною позивача надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2024, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет», Акт №Д/6802 надання послуг від 22.10.2025, Детальний опис наданих послуг до Акта №Д/6802 надання послуг від 22.10.2025.
Відповідно до п. 2.3 Договору, вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000,00 грн без ПДВ.
У Детальному описі наданих послуг зазначений перелік послуг та кількість витрачених на них годин, зокрема: 30 хвилин витрачено на усну консультацію, 2 години - на ознайомлення з матеріалами кредитної справи, 30 хвилин - на погодження правової позиції з Клієнтом, 3 години 30 хвилин – складання позовної заяви з урахуванням правової позиції Клієнта, всього витрачено 6 годин 30 хвилин.
Вартість окремої послуги у Детальному описі наданих послуг не зазначена, Прайс-лист в матеріалах справи відсутній.
Представник відповідачки у відзиві на позові зазначив про неспівмірність вартості правничої допомоги, що сума у 8000,00 грн є завищеною, оскільки складання позовної заяви є шаблонним.
Також зазначив про тяжке матеріальне становище відповідачки та значення для неї присудженого рішенням суду розміру усіх витрат, які їй необхідно буде сплатити, зокрема зазначив про те, що відповідачка маючи малолітню дитину, перебуває у декретній відпустці по догляду за другою дитиною, маж дохід від сплати аліментів на першу дитину, не одружена та не перебуває у відносинах з чоловіком, який би міг їй допомогти, родичів також не має. Відповідачка стверджує, що рішення суду про повне задоволення позовних вимог призведе до того, що позивач не просто захистить свої майнові інтереси, а призведе до позбавлення відповідачки та її дітей будь-якого майна та засобів для існування.
Оцінивши надані докази, доводи та аргументи представників сторін, ураховуючи практику Верховного Суду під час вирішення питання про наявність підстав для зменшення витрат на правничу допомогу (зокрема, викладені у справі № 915/237/18), суд дійшов таких висновків.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Окрім цього, відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже суд враховує такі обставини:
- справа є малозначною та розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін;
- заявлений розмір витрат на правничу допомогу складає 76,2% від ціни позову;
- ураховуючи, що позивач працює з вказаним адвокатським об`єднанням по усім кредитним договорам, у яких набув прав вимоги, то ознайомлення з матеріалами справи не вимагає значного витрачання часу через аналогічність матеріалів кредитних справ, а у складанні позовної заяви, з урахуванням сталої судової практики у справах про кредитні спору, не викликає складнощів.
- вирішення справи не викликає публічний інтерес та не впливає на репутацію позивача.
Отже суд, дійшов висновку, що розмір судових витрат на правничу допомогу 8000,00 грн не є співмірним зі складністю справи (яка є малозначною, у цій категорії справ судова практика є усталеною); з виконаними роботами (ознайомлення з матеріалами кредитної справи та складання позовної заяви) та обсягом наданих послуг адвокатом; з ціною позову заявленим позовним вимогам (судові витрати складають 76,2% від ціни позову (10498,40 грн)) та значенням справи для позивача, вирішення справи не вплине на репутацію позивача, а її розгляд не викликає публічного інтересу.
Суд вважає достатнім та спів мірним розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.
Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог на 45,6%, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з правничої допомоги у розмірі 2280 грн (розрахунок: 5000 х 45,6%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81,137, 141,258-260,263-265,274-279, 354 ЦПК України, ст.ст.509,525,526,530,536,599,1048,1049,1050,1054 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»заборгованість за кредитним договором від 19.09.2022 № 102642339 у розмірі 4787 (чотири тисячісімсот вісімдесят сім) гривень 00 копійок, з яких: 2350,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 2350,00 грн – заборгованість за сумою сплачених відсотків, 87,00 грн – прострочена заборгованість за комісіє за видачу кредиту та пролонгацію кредитного договору.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 104 (одна тисяча сто чотири) гривні 60 копійок та витрат на правничу допомогу у розмірі 2280 (дві тисячі двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, р/р НОМЕР_3 , банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».
Відповідачка: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду підписане 04.03.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль