ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/12363/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Щербака А.А., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України 
на рішення Дніпропетровськго окружного адміністративного суду від 28.07.2025, (суддя суду першої інстанції Голобутовський Р.З.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/12363/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
30.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України щодо відмови скласти розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України скласти основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії термін навчання ОСОБА_1 у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000 відповідно до постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.06.2010 у справі №2а-301/10;
- зобов`язати Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України скласти основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії час проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, проходив службу, протягом якої брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (один місяць служби за три місяці), період служби, протягом якої перебував на посадах, де виконання обов`язків пов`язане з систематичними стрибками з парашутом, при виконанні річних норм стрибків, що визначаються відповідно Міністерством оборони України (один місяць служби за півтора місяця). 
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що витягом з наказу Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) №353 від 17.07.2024 прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас. З рахуванням календарної вислуги років – 26 років 10 місяців 23 дні, пільгової - 02 роки 04 місяці 24 дні, позивач вважає, що набув право на оформлення пенсії за вислугою років на підставі пункту “а” ч. 1 ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України відмовив позивачу у здійсненні розрахунку вислуги років за особистою справою через відсутність вимоги щодо наявності 25 років стажу у календарному обчисленні. Враховуючи останнє місце служби, попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію був проведений військовою частиною НОМЕР_1 за два місяці до дати, на яку планувалося звільнення. Зокрема, позивачем додано копію розрахунку вислуги років військовослужбовця від 07.05.2024, яким зазначено, що календарний строк служби становить - 26 років 07 місяців 28 днів. Безпосередньо на момент звільнення, на підставі Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №244 від 04.08.2024 зафіксовано, що календарна вислуга років у Збройних Силах України станом на 04.08.2024 становить - 26 років 10 місяців 23 дні. Таким чином, виходячи з вказаного вище, календарна вислуга військової служби ОСОБА_1 становить повних 26 календарних років, що є підставою для оформлення та призначення пенсії за вислугою років на підставі п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Однак, всупереч зазначеному Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України протиправно ухиляється від складення основного розрахунку вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 чим порушує законні права та інтереси позивача. Пільговий стаж роботи, набутий ОСОБА_1 відповідно до нормативних актів, що діяли у період проходження такої служби, не може бути нівельований подальшими законодавчими змінами та повинен бути врахований для призначення пенсії за віком. За таких обставин, позивач вважає, що наявні правові підстави для зарахування до загального та пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” періоди: 08 місяців 10 днів - за участь в антитерористичній операції, а також час проходження служби, протягом якого позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; 01 рік 08 місяців 16 днів - за час проходження служби, протягом якого позивач перебував на посадах, де виконання обов`язків пов`язане з систематичними стрибками з парашутом, при виконанні річних норм стрибків, що визначаються відповідно Міністерством оборони України.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 28.07.2025 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково. Визнав протиправними дії Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України щодо відмови скласти розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язав Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України скласти основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії термін навчання ОСОБА_1 у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000 відповідно до постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.06.2010 у справі №2а-301/10. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони України звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в позові. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Станом на час виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 05.01.1995) чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби. Проте, постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року у справі №2a-301/10 зобов`язано військову частину НОМЕР_3 зарахувати ОСОБА_1 термін навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11 серпня 1997 року по 17 червня 2000 року у строк військової служби, але вказаним судовим рішенням не зобов`язано Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України здійснити розрахунок вислуги років на пенсію, тому для його складання на виконання рішення суду також підстав нема. 
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_4 .
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 02.08.2018. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2024 №244 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишнього заступника начальника штабу у військовій частині НОМЕР_1 , звільненого наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.07.2024 №353 у запас за підпунктом “г” (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів на три місяці) відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, вирішено вважати таким, що справи і посаду здав, направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ).
В наказі зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 04.08.2024 становить: календарна – 26 років 10 місяців 23 дні, пільгова – 02 роки 04 місяці 24 дні, загальна – 29 років 03 місяці 17 днів.
Судом встановлено, що позивач звернувся до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України із заявою про надання довідки про вислугу років.
Листом від 04.11.2024 за №220/13/ВихЗВГ/9384 Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомив позивача про те, що послужний списом особової справи, яка надходила до Департаменту соціального забезпечення у травні 2024 року, підтверджує періоди, зазначені в ч. 1 ст. 17 Закону №2262 загальною тривалістю 23 роки 9 місяців у календарному обчисленні. Отже, особа справа, яка надходила до Департаменту соціального забезпечення, не підтверджувала дотримання вимог ст. 12 Закону №2262 щодо умов призначення пенсії за вислугу років.
Вважаючи протиправними дії Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України щодо відмови скласти розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування до вислуги років періоду навчання в ліцеї відповідно до рішення суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до п. "а" ст. 12 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д , ж статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону. Статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Вдповідно до п. 1-1 Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. N 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб»,   вислуга років для призначення пенсії обчислюється за даними послужного списку особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", інших документів (витягів з наказів, бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, книг служби, наказів про залучення до відповідних заходів, довідок військових частин, архівних установ, відомостей про виконання розвідувальних заходів).
Так, для виникнення в позивача права на пенсію за вислугу років відповідно до п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону №2262-XII необхідною умовою є наявність на день звільнення зі служби загальної вислуги 25 календарних років і більше.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що на день звільнення позивача з військової служби (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2024 №244) календарна вислуга років позивача становить 26 років 10 місяців 23 дні, пільгова – 02 роки 04 місяці 24 дні, загальна – 29 років 03 місяці 17 днів.
Таким чином, на день звільнення зі служби позивач відповідав визначеній п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону №2262-XII вимозі, оскільки мав вислугу більше 25 календарних років.
Вказуючи на відсутність необхідної кількості вислуги років, Міністерство оборони у поясненнях на позовну заяву викладає незгоду із зарахування до вислуги років позивачу час навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000 у строк військової служби.
Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника Львівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут від 11.08.1997 №142 ОСОБА_1 зараховано на перший курс ліцею.
Згідно з наказом начальника Львівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут від 17.06.2000 №156 ОСОБА_1 видано атестат про середню освіту.
Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.06.2010 у справі №2-а-301/10 зобов`язано військову частину НОМЕР_3 зарахувати ОСОБА_1 у строк військової служби термін навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000 включно у строк військової служби та стажу безперервної військової служби, а саме 2 роки 10 місяців 6 днів як навчання у військових закладах.
Міністерством оборони України було подано апеляційну скаргу з клопотанням на поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.06.2010 на підставі ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судом установлено, що апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. 
19.09.2024 Верховним Судом касаційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі №2-а-301/10 залишено без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Станом на день розгляду справи та вирішення питання щодо обчислення вислуги років ОСОБА_1 є така, що набрала законної сили постанова Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.06.2010 у справі №2-а-301/10, якою зобов`язано військову частину НОМЕР_3 зарахувати ОСОБА_1 у строк військової служби термін навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000 включно у строк військової служби та стажу безперервної військової служби, а саме 2 роки 10 місяців 6 днів як навчання у військових закладах.
Таким чином, питання щодо зарахування позивачу терміну навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000 включно у строк військової служби та стажу безперервної військової служби, а саме 2 роки 10 місяців 6 днів як навчання у військових закладах, не є спірним між сторонами з огляду на факт наявності судового рішення, яким вказане питання було вирішено.
Повторне вирішення вказаного питання не допускається з огляду на конституційний принцип, визначений ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості до виконання судових рішень.
З метою виконання постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.06.2010 у справі №2-а-301/10 командиром військової частини НОМЕР_6 було прийнято наказ №1232 від 21.08.2010, яким зараховано у строк військової служби термін навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000. 
Внесено відповідні зміни в облікові документи. В подальшому календарна вислуга років з урахуванням навчання у військовому ліцеї була врахована при несенні позивачем військової служби та підтверджується:
- наказом командира військової частини НОМЕР_7 №99 від 21.01.2013 “Про оголошення вислуги років військовослужбовців військової частини НОМЕР_6 ” (відповідно до витягу з акту затвердженого цим наказом вислуга років ОСОБА_1 становить - 15 років 3 місяці 22 дні);
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_8 №172 від 11.10.2013 “Про оголошення вислуги років військовослужбовцям військової частини НОМЕР_8 ” (станом на 11.10.2013 оголошено вислугу років ОСОБА_1 - 16 років
2 місяці);
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_9 №192 від 26.12.2016 “Про визначення вислуги років військовослужбовцям військової частини НОМЕР_10 ” (станом на 26.12.2016 року обчислено вислугу років ОСОБА_1 - 19 років 09 місяців 20 днів);
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_9 №12 від 01.01.2018 “Про визначення вислуги років військовослужбовцям військової частини НОМЕР_10 станом на 01 січня 2018 року” (встановлено з 01.01.2018 року календарну вислугу років ОСОБА_1 - 20 років 03 місяці 21 день, пільгову вислугу років (один місяць служби за півтора місяці) - 10 місяців 19 днів, загальна вислуга років - 21 рік 04 місяці 10 днів); 
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_10 №26 від 14.02.2019 “Про визначення вислуги років станом на 01 січня 2019 року” (встановлено станом на 01.01.2019 календарну вислугу років ОСОБА_1 - 21 рік 02 місяці 24 дні, пільгову вислугу років (один місяць служби за півтора місяці) - 01 рік 02 місяці 22 дні, пільгову вислугу років (один місяць служби за три місяці) - 06 місяців 24 дні, загальна вислуга років - 23 роки 00 місяців 10 днів); 
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_9 №30 від 14.01.2020 “Про визначення вислуги років станом на 01 січня 2020 року” (встановлено станом на 01.01.2020 календарну вислугу років ОСОБА_1 - 22 роки 08 місяців 24 дні, пільгову вислугу років (один місяць служби за півтора місяці) - 01 рік 08 місяці 22 дні, пільгову вислугу років (один місяць служби за три місяці) - 06 місяців 24 дні, загальна вислуга років - 24 роки 00 місяців 10 днів);
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_11 №5 від 02.01.2023 “Про оголошення вислуги років військовослужбовців військової частини НОМЕР_11 та командирам військових частин” та додатком до нього (встановлено ОСОБА_1 станом на 01.01 2023 року календарну вислугу років - 25 роки 03 місяців 22 дні, пільгова вислуга років (один місяць служби за півтора місяці, один місяць служби за три місяці) - 02 роки 02 місяці 07 днів, загальна вислуга років - 27 роки 06 місяців 29 днів);
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №155 від 01.03.2024 “Про оголошення вислуги років військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ” (встановлено
ОСОБА_1 станом на 01.03.2024 року календарну вислугу років - 26 роки 05 місяців 22 дні, пільгова вислуга років (один місяць служби за півтора місяці, один місяць служби за три місяці) - 02 роки 04 місяці 24 днів, загальна вислуга років - 28 років 10 місяців 16 днів).
Таким чином, строк навчання позивача у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000 має бути врахований в календарному розрахунку вислуги, адже він врахований до військової служби позивача на підставі рішення суду. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підлягає задоволенню вимога щодо зобов`язання Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України скласти основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії термін навчання ОСОБА_1 у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 11.08.1997 по 17.06.2000 відповідно до постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.06.2010 у справі №2а-301/10.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для задоволення позовних вимог в наведеній частині. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується сторонами.
Відтак, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до приписів ст. 308 КАС України, колегія суддів дійшла висновку апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 в адміністративній справі № 160/12363/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.А. Щербак 

суддя Н.І. Малиш