ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року
м. Київ
справа № 754/7109/23
провадження № 51-4757км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
особи щодо якої закрито провадження ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року щодо 
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, тапризначено їй покарання із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення на строк 5 років з конфіскацією всього належного їй майна.
Строк відбування покарання вирішено рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк її попереднього ув`язнення з 05 по 07 квітня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів у провадженні.
Згідно з вироком районного суду, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, знаходячись за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, незаконно придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи (досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні) - особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 56,83 г, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,074 г, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено законом - PVP, загальною масою 163,529 г, що є особливо великим розміром з метою збуту, які у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці розфасувала у зіп-пакети, згортки із ізоляційної стрічки та ємності, які в подальшому ОСОБА_6 перенесла до місця свого фактичного проживання в АДРЕСА_2 , де почала незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб та психотропну речовину з метою збуту.
Так, в період часу з 22:45 05 квітня 2023 року по 01:00 06 квітня 2023 року, під час проведення працівниками поліції обшуку квартири за адресою фактичного проживання ОСОБА_6 , виявлено та вилучено - електронні ваги з нашаруванням психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, маса нашарування 0,0001 г, та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено законом - PVP, маса нашарування 0,0003 г; особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 56,83 г; психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,074г; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено законом - PVP, загальною масою 163,529 г, що є особливо великим розміром, які ОСОБА_6 незаконно придбала та зберігала з метою збуту.
Київський апеляційний суд ухвалою від 13 листопада 2025 року скасував вирок районного суду та закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі прокурор, покликаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На переконання сторони обвинувачення, апеляційний суд, закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, дійшов передчасного висновку про те, що протокол огляду мобільного телефону є недопустимим доказом, оскільки цю слідчу дію проведено уповноваженою особою - оперуповноваженим на підставі доручення слідчого, а твердження цього суду про те, що в матеріалах провадження відсутнє доручення на проведення огляду мобільного телефону ОСОБА_6 спростовується відповідним документом, однак, як наполягає прокурор, питання про наявність чи відсутність цього доручення в суді апеляційної інстанції не ставилось, тому апеляційний суд дійшов безпідставного висновку про визнання цього доказу недопустимим без його дослідження. Акцентує, що позиція ОСОБА_6 про те, що її кум залишив свої речі в неї в дома і серед них були наркотичні засоби спростовуються перепискою, виявленою в телефоні останньої, відповідно до якої зазначено умови роботи, вартості психотропної речовини, наркотичних засобів, відправки посилок, фасування речовини з надісланням відповідних фотографій, звітів та інше, при цьому, що переписка велась особою жіночої статті, про що свідчать відповідні відмітки у листуванні. Стверджує, що покликання апеляційного суду про те, що скріншоти екрану телефону не можуть замінити необхідність проведення огляду наявної інформації із відображенням цього у протоколі огляду, спростовується ч. 7 ст. 237 КПК, а тому суд мав би прийняти до уваги вказаний доказ. Окрім того, прокурор вказує, що апеляційний суд всупереч вимогам ст. 419 КПК, відмовляючи у задоволенні апеляційних вимог прокурора, не навів жодного мотиву на обґрунтування такого свого рішення.
Позиції учасників судового провадження

Від захисника ОСОБА_7 надійшли письмові заперечення, в яких вона просить відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора, а ухвалу апеляційного суду залишити без змін.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала подану касаційну скаргу, ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення касаційної скарги сторони обвинувачення, ухвалу апеляційного суду просили залишити без змін.
Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК однією з підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з вимогами ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
За змістом статей 404, 409 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. При цьому апеляційний суд наділений повноваженнями за певних обставин повторно досліджувати докази та обставини, встановлені під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має містити встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду, рішення апеляційного суду про скасування обвинувального вироку та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК має містити встановлені судом першої інстанції обставини, аналіз доказів, які судом першої інстанції були покладені в основу обвинувального вироку, та відповідну власну оцінку, переоцінку таких доказів у випадку, якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку, що судом першої інстанції помилково було враховано той чи інший доказ як такий, що підтверджує винуватість особи, так і висновки щодо належності та допустимості доказів, які, на думку апеляційного суду, не є такими.
Ухвалюючи рішення про скасування обвинувального вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, суд апеляційної інстанції вказаних вимог закону не дотримався.
У касаційній скарзі прокурор вказує на те, що апеляційний суд безпідставно закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , не давши належної оцінки доказам, зокрема, протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_6 від 08 травня 2023 року, який проведений на підставі доручення слідчого, а також тексту повідомлень, які були виявлені у телефоні останньої. Такі доводи, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції на підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК.
Не погоджуючись із вказаним вироком, сторонами кримінального провадження були подані апеляційні скарги, в яких, зокрема обвинуваченою ставилося питання щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також вона вказувала на те, що докази, на які покликається суд, не підтверджують її винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, просила скасувати вирок і закрити кримінальне провадження у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості і вичерпанням можливості їх отримати; сторона обвинувачення в апеляційній скарзі ставила питання про скасування вироку районного суду та ухвалення нового вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , дійшов висновку про те, що у ході кримінального провадження не встановлено достатньої кількості належних та допустимих доказів для доведення винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину та можливість здобуття таких доказів втрачена.
Зокрема, допитавши в порядку апеляційної процедури обвинувачену та свідків, та надавши оцінку іншим доказам, на які покликався суд першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, апеляційний суд визнав недопустимим доказом протокол огляду телефону «Іphone 11» від 08 травня 2023 року та його фактичні дані через відсутність у матеріалах справи доручення, яким би слідчий чи прокурор доручав оперативному підрозділу провести слідчу дію у виді огляду телефона ОСОБА_6 , що дало підстави колегії суддів стверджувати про те, що огляд телефону був проведений не уповноваженою на те процесуальною особою, а також не відображенням у цьому протоколі інформації, яка містилася в оглянутому телефоні. Крім цього, колегія суддів ствердила, що стороною обвинувачення не перевірено показань ОСОБА_6 , якими остання стверджувала про те, що наркотичні засоби та психотропні речовини, вилучені за місцем проживання обвинуваченої, належать її куму (відповідно до матеріалів кримінального провадження - ОСОБА_8 ).
Верховний Суд не погоджується із такими висновками апеляційного суду та визнає їх передчасними.
Так, суд апеляційної інстанції обґрунтовуючи свої висновки про те, що обвинуваченням не надано достатньої кількості належних та допустимих доказів винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину, залишив поза увагою протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_6 , відповідно до якого наявна переписка, яка велась особою жіночої статі, щодо умов роботи, вартості психотропної речовини, наркотичних засобів, відправки посилок, фасування з надісланням відповідних фотографій, звітів, оплати. 
При цьому варто зауважити, що апеляційний суд, визнаючи протокол огляду недопустимим доказом та фактичні дані цієї слідчої дії через відсутність в матеріалах провадження певного доручення слідчого/прокурора на проведення слідчої дії оперативному підрозділу, не з`ясовував у сторони обвинувачення наявності такого доручення та можливості його надання для дослідження, що підтверджується звукозаписами судових засідань.
Крім цього, колегія суддів касаційного суду звертає увагу на те, що зміст протоколу огляду може містити у собі скріншоти екрану телефону, на яких відображена наявна у ньому інформація, що не суперечить положенням ст. 237 КПК.
Таким чином, апеляційний суд, не дотримався вимог статей 87, 94, 370 КПК, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що вплинуло на застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, колегія суддів уважає, що подану касаційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а рішення апеляційного суду скасувати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 436 , пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно розглянути апеляційні скарги та постановити судове рішення з дотриманням вимог статей 94, 370, 419 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3