Єдиний унікальний номер 341/1922/25 
Номер провадження 2/341/135/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої – судді Васильцової Г.А.
секретарі – Габлей А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, 

ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовано тим, що позивачка зареєстрована та проживає у вищевказаній квартирі. Відповідачка ОСОБА_2 є її донькою, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 -онуками, які також зареєстрована за цією ж адресою. З 2003 року відповідачі не проживають у зазначеній квартирі. Зокрема, онука ОСОБА_5 , навчалась в 7 класі ліцею Львівської міської ради, онук ОСОБА_6 , є студентом Львівського поліграфічного коледжу Української академії друкарства. Як зазначає позивачка, з реєстраційного обліку в добровільному порядку ОСОБА_2 не виписується, що створює незручності для позивачки, оскільки вона не може реалізувати своє право на соціальні виплати, змушена надміру оплачувати комунальні послуги, у зв`язку з реєстрацією у квартирі відповідачів, які фактично там не проживають. Крім того, позивачка зазначає, що її донька облаштувала своє життя у Львові, народила онуків, онуки ходили там в дитячий садочок, навчались та продовжують навчатись. Жодних витрат на утримання квартири вони не несуть. З урахуванням вищевикладених обставин позивачка вимушена звернутися із вказаним позовом до суду.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року відкрито провадження та призначене підготовче судове засідання по справі. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Службу у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2025 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача – адвоката Раврика І.Д.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Зобов`язано Службу у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області надати суду обґрунтований висновок щодо доцільності визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
29 січня 2026 року на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки ОСОБА_2 , в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема відповідачка зазначає, що трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 була надана їхній сім`ї державою у 2002 році. Вказане житло розраховувалось на кожного члена сім`ї, у зв`язку із чим вона має рівне з позивачем право користуванням цим житловим приміщенням. Щодо поважності причин її відсутності у даній квартирі, відповідачка вказує, що була змушена залишити помешкання з метою збереження життя та здоров`я свого та дітей, оскільки протягом тривалого часу позивачка разом з братом вчиняли щодо неї дії, які робили її життя неможливим. Відповідачка зазначає, що в червні 2019 року за вказаною адресою, її брат у присутності позивачки на її неповнолітніх дітей, наніс їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона була змушена залишити помешкання та переїхати до м. Львова. Крім того, відповідачка наголошує, що її відсутність у квартирі не свідчить про відмову від права користування житлом, оскільки вона та її діти зберігають сталий соціальний та майновий інтерес до даної квартири, адже ні вона ні діти не мають власного житла, квартира у Львові є орендованою та тимчасовою.
Відзив, поданий відповідачем ОСОБА_4 , судом до уваги не приймається, оскільки поданий з порушенням вимог ч. 6 ст. 43 ЦПК України.
Судове засідання призначене на 09 лютого 2026 року на 13-30 годину не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.
10 березня 2026 року на електронну пошту суду надійшло рішення Виконавчого комітенту Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, про затвердження висновку щодо недоцільності визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Інших заяв та клопотань по справі не надходило.
В судовому засіданні 10 березня 2026 року позивачка підтримала свій позов в повному обсязі та пояснила, що ОСОБА_2 фактично не проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначила, що відповідачка вийшла заміж, народила двох дітей під час навчання, за якими вона допомагала доглядати. На даний час не має можливості самостійно утримувати квартиру, оскільки не працює та має проблеми зі здоров`ям, має намір оформити субсидію. Квартира була отримана на всіх членів родини.
В судовому засіданні 10 березня 2026 року відповідачка пояснила, що ОСОБА_1 їй ключів від квартири не давала та перешкоджала користуватися житлом. Коли вона поїхала на навчання, відтоді немає ключів від квартири. Коли приїжджала додому ключі їй давали, а перед від`їздом знову їх повертала. Приїжджала додому три рази на рік і лише з дозволу. Житло у Львові допомогла орендувати мати її чоловіка, оскільки іншого місця для проживання вони не мали. Другу дитину народила в ОСОБА_7 , після чого через два тижні поїхала разом із дитиною до Львова. Це був 2009 рік. Свого житла не має, працює у Львові, там же навчаються її діти. Коштів на придбання власного житла немає, тому що всі кошти витрачаються на навчання дітей. У спірній квартирі лишились її речі.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з?явився, в матеріалах справи міститься заява, про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, у заяві зазначено, що Служба у справах дітей Бурштинської міської ради підтримує поданий висновок та рішення у повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Позивачка та відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 13.11.2025 року, зробленою на запит суду, а також копією паспорту позивачки, виданого 24.01.2003 року Бурштинським ВМ УМВС в Івано-Франківській області, а також копією паспорта ОСОБА_2 , виданого 07.09.2005 року Івано-Франківським РВ ЛМ УМВС України у Львівській області /а.с. 6,24,75 зворотній бік/.
Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання виданого виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 16.09.2025 року № 86 вбачається, що зі слів заявника ( ОСОБА_1 ) – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 проте не проживають за вказаною адресою. Проживають у м. Львові з 2005 року по даний час /а.с.11/.
Згідно копії ордеру № 82 від 28.08.2002 року, виданого виконавчим комітетом Бурштинської міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_8 , право на зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 також надано членам його сім`ї: ОСОБА_9 – дружина (позивачка), ОСОБА_10 - донька, ОСОБА_11 – донька (відповідачка), ОСОБА_12 – син /а.с.10/.
21.01.2003 року позивачкою було розірвано шлюб, після чого вона обрала прізвище – ОСОБА_13 /а.с.9/.
13.08.2005 року відповідачкою було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого вона обрала прізвище – ОСОБА_14 /а.с.80/.
Відповідно копії довідки директора Львівського вищого професійного політехнічного училища від 11.10.2021 року № 809, ОСОБА_2 працює в ДНЗ ЛВПП на посаді бухгалтера з 01.10.2019 року і по цей час /а.с.12/.
Як вбачається з копії довідки КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої допомоги» від 28.01.2025 року, ОСОБА_2 працює на посаді психолога Реабілітаційного центру «Незламні» «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої допомоги» з 01.08.2023 року по даний час /а.с.13/.
Згідно копії довідки директора Комунального закладу Львівської обласної ради Львівського музичного фахового коледжу імені С.П. Людкевича від 28.01.2025 року № 48, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання відділу оркестрових духових та ударних інструментів. Термін закінчення навчання 30.06.2028 рік /а.с.15/.
Відповідно копії довідки директора «Львівського поліграфічного фахового коледжу Української академії друкарства» від 30.01.2025 року № 409, ОСОБА_4 є студентом 4 курсу денного відділення 48 групи ВСП «Львівського поліграфічного фахового коледжу Української академії друкарства» /а.с.17/.
Крім того, в матеріалах справи наявна копія заяви про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.01.2026 року, згідно якого вбачається, що 22.06.2019 року о 11-38 год. ОСОБА_2 повідомила службу 102, про те, що в АДРЕСА_1 , в ході конфлікту брат наніс їй тілесні ушкодження. Виїздом на місце події наряду ГРПП встановлено, що за даною адресою між братом ОСОБА_12 , 1988 р.н., і сестрою, заявницею ОСОБА_2 , виникла словесна суперечка через побутові причини, в результаті ОСОБА_12 , наніс їй удар головою в ніс та ногою в спину, спричинивши тілесні ушкодження /а.с.78/.
Відповідно копії виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого КНП «8-А міська клінічна лікарня м. Львова» від 25.06.2019 року № 1415, ОСОБА_2 встановлено діагноз: забій м/т грудної клітини, множинні садни тіла, ЗЧМТ, струс головного мозку /а.с.79/.
Згідно висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 25.02.2026 року № 66, комісією не було встановлено факту набуття (чи не набуття) неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права власності або права користування іншим житловим приміщенням. Комісія дійшла висновку, що визнання неповнолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням не відповідає її інтересам та призведе до звуження її обсягу житлових прав. У зв`язку із вищевикладеним, дотримуючись принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, комісія вважає за недоцільне визнання неповнолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 100-101/.
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду (ст. 47 Конституції України).
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках зокрема тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
Згідно із ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина четверта статті 9 ЖК України).
Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
При чому, саме на позивача покладений обов`язок довести суду такі обставини на підтвердження позовних вимог.
Згідно копії ордеру № 82 від 28.08.2002 року, виданого виконавчим комітетом Бурштинської міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_8 , право на зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 також надано членам його сім`ї: ОСОБА_9 – дружина (позивачка), ОСОБА_10 - донька, ОСОБА_11 – донька (відповідачка), ОСОБА_12 – син /а.с.10/.
Відповідачка ОСОБА_2 у 2002 році була зареєстрована у житловому приміщенні як член сім`ї ОСОБА_8 (батька).
Так, з матеріалів справи та з пояснень відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні встановлено, що тривала відсутність відповідачки разом з її дітьми за місцем реєстрації викликана поважними причинами, а саме, створенням позивачкою перешкод у здійсненні нею права користування житлом, а також наявність у неї місця роботи та навчанням дітей у м. Львові.
Зокрема, у зв`язку з конфліктною ситуацією та після виклику 22.06.2019 року ОСОБА_2 працівників поліції через заподіяння їй тілесних ушкоджень братом в присутності матері ОСОБА_1 , відповідачка була змушена залишити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки подальше спільне проживання в одній квартирі разом із дітьми становило небезпеку для її здоров`я, а також здоров`я дітей. Зазначені обставини підтверджуються письмовими зверненнями відповідачки до Галицького ВП №3 (м. Галич) та копією виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого.
Такім чином підстави залишення спірного житлового приміщення відповідачкою із дітьми були вимушеними. 
Посилання позивачки на те, що вона самостійно сплачує комунальні послуги та несе інші витрати на утримання житла судом не приймаються до уваги, оскільки зазначене твердження не підтверджується жодними доказами (квитанції про оплату комунальних послуг, тощо). 
Отже, встановивши, що ОСОБА_2 вселилася у спірну квартиру на законних підставах як член сім`ї власника, була зареєстрована у ній з 2002 року та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 до 2019 року разом із дітьми, при цьому іншого житла не має, а також враховуючи, що позивачкою не доведено відсутність поважних причин не проживання відповідачів у спірному житлі, суд, оцінивши баланс інтересів сторін, дослідивши питання втрати відповідачами свого права на користування житлом, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Вирішуючи питання стосовно визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням щодо дітей ОСОБА_2 - неповнолітньої ОСОБА_15 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суд зазначає наступне.
Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем (частина друга статті 18 Закону України «Про охорону дитинства»).
Право дитини на проживання в сім`ї разом з батьками передбачене також ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідно до ст. 8 СК України і ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, при розгляді даної справи необхідно виходити з найкращих інтересів дітей.
Так, суд враховує, що ОСОБА_3 , як на момент подання позову, так і на момент розгляду справи не досягла повноліття, а тому не може повною мірою реалізувати свої житлові права.
Крім того, суд враховує висновок служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області про недоцільність визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.
Повнолітній ОСОБА_15 є студентом 4 курсу Львівського поліграфічного фахового коледжу Української академії друкарства, а неповнолітня ОСОБА_3 — студенткою 1 курсу Львівського музичного фахового коледжу імені С.П. Людкевича, у зв`язку з чим їх не проживання у спірній квартирі обумовлено поважними причинами, а саме необхідністю здобуття освіти за межами місця проживання. Така відсутність має об`єктивний характер і, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, навчання визнається поважною причиною відсутності особи у житловому приміщенні.
Так само і не проживання відповідачки ОСОБА_2 у спірній квартирі, крім зазначених вище підстав, зумовлено поважними причинами, зокрема її роботою в м. Львові, на підтвердження чого надано довідку з місця роботи, яка наявна в матеріалах справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ: 
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням – відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги. 
Дата складення рішення суду 17.03.2026 року.
  Суддя	Ганна ВАСИЛЬЦОВА