Справа № 127/24550/25
Провадження № 2/127/5259/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Чех А.А.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, виплаченої поручителем.

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, виплаченої поручителем.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 вересня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та відповідачем - ОСОБА_4 було укладено угоду №369456, з додатками, предметом якої є надання послуг системи АвтоТак, спрямованої на придбання автомобіля. 22.02.2012 ОСОБА_4 отримав автомобіль КIА Rio, 2012 року випуску та здійснив його реєстрацію на своє ім`я. Згідно домовленостей між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_4 , останній зобов`язався сплатити стовідсоткову вартість вказаного автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.
Позивач ОСОБА_3 при укладенні даної угоди виступила поручителем ОСОБА_4 та 08.02.2012 року між нею — ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір поруки.
Оскільки ОСОБА_4 порушив виконання зобов`язання перед ТОВ «Авто Просто» та з квітня 2019 по листопад 2019 року не здійснював оплату повних внесків, а починаючи з січня 2020 року почав порушувати умови Угоди щодо повноти сплати внесків, тому ТОВ «Авто Просто» звернулось до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (як поручителя) заборгованості за угодою № 369456 від 16.09.2011 в сумі 177 095,98 грн, яку було стягнуто солідарно рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2022 (спpава №130/96/22). Обставини, встановлені даним рішенням Суду щодо наявної заборгованості ОСОБА_4 перед ТОВ «Ато Просто» та її розміру є преюдиційними та відповідно до ст. 82 ЦПК України не потребують доказування при розгляді даної судової справи.
Враховуючи, шо відповідач ОСОБА_5 і надалі порушував свої зобов`язання та вже рішення Суду, та навіть в примусовому порядку через виконавчу службу заборгованість не сплачував, тому виплачувати стягнену Судом заборгованість довелось Позивачці, як поручителю, що вона і регулярно, щомісячно здійснювала. Так, з липня 2022 року по травень 2025 року ОСОБА_3 щомісячними платежами виплатила заборгованість Відповідача за угодою № 369456 віл 16.09.2011 на користь ТОВ «Авто Просто» на загальну суму 167 000.00 грн та судового збору в сумі 1328,20 грн. Позивачкою також був здійснений останній (кінцевий) платіж на користь ТОВ «Авто Просто» в сумі 17100,00 грн. 03.06.2025, однак вимога про стягнення даної суми не заявляється, оскільки ОСОБА_4 : здійснив виплату даної суми через виконавчу службу на користь ТОВ «Авто Просто» як повідомило ОСОБА_3 ТОВ «Авто Просто», тому ТОВ «Авто Просто» таку суму було повернуто на рахунок позивачки.
Виплачуючи Кредитору заборгованість Відповідача позивачка щомісячно протягом трьох років зазнавала значних матеріальних втрат та врешті їй довелось виплатити 168328,22 грн в рахунок покриття заборгованості ОСОБА_4 перед ТОВ «Авто Просто», яку він дозволяв собі не виплачувати, переклавши фактично всю відповідальність на свого Поручителя. Намагаючись вирішити спір в досудовому порядку, позивачкою 27.06.2025 був відправлений на адресу ОСОБА_4 лист-вимога (регресна вимога) про повернення ним на її рахунок суми виплачених поручителем коштів в рахунок покриття його заборгованості перед ТОВ «Авто Просто» Вказану вимогу Відповідач отримав 28.06.2025 року, повністю її проігнорував та по сьогодні жодної виплати, та повернення коштів на рахунок позивачки не здійснив. Вищевикладене і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, однак його представник - адвокат Парпальос В.В. подала клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2025 витребувано в ТОВ «Авто Просто» усі наявні у нього копії документів щодо здійснення ним, як стягувачем, виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2022 року (справа № 130/96/22) про стягнення заборгованості за угодою між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_4 №369456 від 16 вересня 2011 року щодо стягнення заборгованості саме з боржника ОСОБА_4 (копії заяв до боржника про виплату заборгованості, заяв до державного/приватного виконавця про примусове виконання рішення ОСОБА_4 , заяв до державного/приватного виконавця про припинення стягнення/повернення виконавчого документа, копій постанов про відкриття/закриття/завершення таких виконавчих проваджень тощо), з наданням детальної інформації щодо наявних виплат, розміру та дати сплати такої заборгованості саме ОСОБА_4 , а також інформацію щодо повноти сплати заборгованості за угодою між товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та ОСОБА_4 №369456 від 16 вересня 2011 року на день отримання ним ухвали Суду про витребування доказів, надану у формі листа-відповіді чи довідки.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2025 витребувано з Жмеринського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію та розрахунок щодо погашення заборгованості в межах виконавчого провадження № 74733116 від 15.04.2024 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2026 витребувано з Жмеринського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) розрахунок щодо погашення заборгованості в межах виконавчого провадження № 74733116 від 15.04.2024 року.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Кадук А.І. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Парпальос В.В. в задоволенні позовних вимог просила відмовити.
На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 06.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 15 год 00 хв. 13.04.2026.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 16.09.2011 між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_4 , як учасником системи, укладено Угоду №369456 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару - автомобіля. Предметом договору було надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто Так». Угоду укладено шляхом її підписання сторонами разом з Додатками №1 та №2, які є невід`ємними частинами договору (а.с. 33-38).
Додатком № 1 до Угоди №369456 сторони погодили марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну транспортного засобу, а саме: автомобіль Chevrolet Cruze, вартістю 150500 грн. ОСОБА_4 зобов`язався сплатити винагороду за послуги, пов`язані із включенням до системи «Авто Так» та формуванням групи у сумі 5418,00 грн. 
Додатком № 2 до Угоди № 369456 сторони погодили інші умови договору, а саме: розрахунок та сплата повних внесків, цілих чистих або половинних чистих внесків, призначення внесків; авансові внески та дострокове завершення графіку внесків (ст. 3 Додатку); право вибору моделі автомобіля; заміна, припинення випуску або припинення продажу марки та/або моделі автомобіля, зазначених в угоді та інші умови. 
В рішенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2022 (справа №130/96/22) зазначено, що асигнаційному акті від 27.01.2012 року було надано право на отримання автомобіля Chevrolet Cruze базової моделі. 08.02.2012 року ОСОБА_4 , скориставшись правом, передбаченим до статті «Вибір моделі» додатку № 2 до Угоди, звернувся до ТОВ "Авто Просто" із заявою про вибір іншої марки автомобіля KiA Rio.
08.02.2012 між ТОВ «Авто Просто» (кредитор) та ОСОБА_3 (поручитель) було укладеного договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов`язується перед кредитором відповідати по зобов`язанням ОСОБА_4 , що передбачені угодою №369456 від 16.09.2011 (а.с. 39-40).
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих транспортних засобів, автомобіль KIA RIO 2012 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_4 (а.с. 41).
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2022 (справа №130/96/22) вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» заборгованість за Угодою № 369456 від 16.09.2011 про надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля, в сумі 177095,98 грн а також витрати по сплату судового збору по 1328,22 грн з кожного. Рішення набрало законної сили 20.05.2022 (а.с. 8-10).
16.06.2022 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист у справі №130/96/22 щодо ОСОБА_4 (а.с. 89-90).
15.04.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74733116 за виконавчим листом №130/96/22 про стягнення з ОСОБА_4 боргу в розмірі 177095,98 грн (а.с. 91-92).
Судом досліджено копії квитанцій, з яких встановлено, що ОСОБА_3 здійснила оплату в загальному розмірі 167000,00 грн та 1328,00 грн судового збору в рахунок погашення заборгованості за договором №369456 на рахунок ТОВ «Авто Просто» (а.с. 11-23).
Згідно інформації, наданої ТОВ «Авто Просто» від 17.10.2025, вбачається, що ОСОБА_3 на користь ТОВ «Авто Просто» було сплачено та зараховано 167000,00 грн та 1328,22 грн судового збору.
Відповідач ОСОБА_4 04.06.2025 здійснив оплату боргу за договором №55 від 06.07.2009 у розмірі 11443,10 грн. Отримувач: ТОВ «Авто Просто». (а.с. 134).
16.06.2025 ТОВ «Авто Просто» звернулось до Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчих листів №130/96/22 (а.с. 93).
18.06.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №130/96/22 у зв`язку з фактичним виконанням рішення (а.с. 94-95).
27.06.2025 ОСОБА_3 направила на адресу ОСОБА_4 лист-вимогу (регресна вимога) про повернення виплаченої поручителем заборгованості в загальному розмірі 163328,20 грн протягом 15 календарних днів з дня отримання даного листа (а.с. 24).
Лист-вимогу відповідач отримав 28.06.2025, що підтверджується даними трекінгу руху поштового відправлення № 2310000084782, відповідно до яких зазначене відправлення було вручено одержувачу (а.с. 26).
Згідно із ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України підстави заміни кредитора у зобов`язанні виникають у разі виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.
Частина 2 ст. 556 ЦК України передбачає, що лише при повному виконанні поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання до поручителя переходять усі права кредитора.
Проте згідно із частиною 3 ст. 556 ЦК України встановлено, що до кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 544 ЦК України, відповідно до яких боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.
Таким чином, правовий аналіз норм частин першої, другої статті 544, частин другої, третьої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі виконання поручителем зобов`язання замість божника до поручителя переходить усі права вимоги у частині виконаного ним зобов`язання, а не усі за договором. При цьому таке право вимоги поручителя не залежить від повного чи часткового виконання поручителем первісного зобов`язання, оскільки переходить саме у частині виконаного поручителем, а не взагалі всього зобов`язання.
Відтак, обсяг права вимоги поручителя має відповідати обсягу задоволених поручителем вимог кредитора за основним зобов`язанням. Тобто, якщо поручителем тільки частково виконано зобов`язання боржника, то поручитель набуває право вимоги до боржника лише у цій частині. Повне ж виконання поручителем зобов`язання боржника передбачає і повне відшкодування витрат поручителя.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі №759/17152/16-ц.
Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем, як поручителем, зобов`язань виниклих у відповідача як позичальника за угодою №369456 від 16.09.2011 заявлені позовні вимоги щодо стягнення з останнього суми у розмірі 168328,20 грн підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представник відповідача адвокат Парпальос В.В. звернулася до суду з клопотанням про звільнення відповідача від сплати судового збору. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач є ветераном війни, має встановлену групу інвалідності, яка настала внаслідок травми, отриманої під час участі у бойових діях, що об`єктивно впливає на його матеріальний стан.
Крім того, зазначено, що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі у зв`язку з відсутністю стабільного доходу, наявністю фінансових зобов`язань, значними витратами на проживання та лікування, а також з урахуванням стану його здоров`я.
Дослідивши подане клопотання та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог процесуального законодавства України, підставою для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони, який ускладнює або унеможливлює сплату судового збору у встановленому законом розмірі. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.
Разом з тим, матеріали справи та подане клопотання не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували скрутне матеріальне становище відповідача, зокрема відсутні документи щодо рівня доходів, витрат, наявності майна, банківських рахунків чи інших обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору. Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1683,30 грн.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач надав докази понесення 10500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що надана адвокатом Кадук А.І., зокрема: договір про надання правничої допомоги №26/06-25 від 25.06.2025, Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 25.06.2025, де вказано назву послуги та її вартість, акт наданих послуг (детальний опис робіт) від 04.08.2025. Відповідно до п. 1 акту наданих послуг адвокат надав (надає), а клієнт підтвердив надання наступних правничих послуг: - написання та відправка адвокатського запиту у ТОВ «Авто Просто» (вартість 2500,00 грн); супровід справи в суді 1 інстанції: написання та подання до суду позовної заяви, за потреби участь в судових засіданнях (вартість – 8000,00 грн). Загальна вартість послуг професійної правничої допомоги – 10500,00 грн.
Згідно квитанції №04/25 за договором про надання правової допомоги №26/06-25 від 26.06.2025 адвокат Кадук А.І. підтвердила отримання коштів від ОСОБА_3 за договором в розмірі 10500,00 грн.
Суд враховує, що представлені представником позивача вищевказані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представник відповідача адвокат Парпальос В.В. подала до суду клопотання в якому зазначила, що відповідач не заперечує право сторони на відшкодування витрат на правничу допомогу, однак вважає заявлений розмір таких витрат необґрунтованим та таким, що підлягає зменшенню, оскільки справа не є складною, відсутні численні процесуальні документи, відсутні докази значного обсягу справи. Заявлені витрати не підтверджені належними доказами і є неспівмірними зі складністю справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Суд враховує тривалість часу розгляду справи, участь адвоката в судових засіданнях, подання нею клопотань, а тому виходячи із заявленої суми витрат на правову допомогу, суд вважає її співмірною заявленим вимогам.
В силу положень ст. 81 ЦПК України недоведеними є аргументи відповідача в частині зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокату, а тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною, обґрунтованою та співмірною заявлену позивачем суму витрат на правову допомогу, підстав для зменшення розміру судових витрат судом не встановлено, за таких обставин, наявна підстава для ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з позивача на користь відповідача 10500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В АЛ И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість, виплачену поручителем за угодою №369456 від 16.09.2011 між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_4 , стягнуту рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області (справа №130/96/22) в розмірі 168328,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1683,30 грн судового збору та 10500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:
позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 13.04.2026.

Суддя           О.О. Жмудь