ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/735/25
Провадження № 22-ц/820/115/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С.,Талалай О.І., 
секретар судового засідання Заворотна А.В.
за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про арешт коштів боржника (суддя Грицишина Л.В.).
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд 

в с т а н о в и в:
У липні 2025 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України шляхом визнання незаконною та скасування постанови.
В обґрунтування скарги зазначала, що на виконанні у Летичівському відділі ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького МРУМЮУ перебуває виконавче провадження №77954924 з примусового виконання виконавчого листа №673/499/23 від 28.04.2025, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області, про визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.
В межах вказаного виконавчого провадження, 30.06.2025 державним виконавцем Летичівського відділу ДВС Гораєвою А.П. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку в філії Хмельницького ОУ Акціонерного товариства "Ощадбанк" та на усі інші грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/ електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 21410 грн.
Вказувала, що не отримувала зазначену постанова та вважає, що вона винесена з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки арешт було накладено на картковий рахунок скаржниці, відкритий в філії Хмельницького ОУ Акціонерного товариства "Ощадбанк", який використовується для отримання аліментів на непонолітню доньку.
Зазначала, що накладення арешту на всі рахунки боржника, в тому числі на банківський рахунок, на який надходять аліменти на утримання дитини, суперечить статті 179 СК України, оскільки аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Аліменти на утримання дитини є іншою допомогою на дітей у контексті пункту 10 частини першої статті 73 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, з моменту накладення арешту на банківські рахунки, дитина скаржниці обмежена у здійснені права власності на аліменти, так як накладення арешту автоматично заблокувало рух грошових коштів та порушило права боржника аліментів і позбавило скаржницю можливості розпоряджатися аліментами в інтересах дитини і спрямовувати грошові кошти на забезпечення першочергових потреб, зокрема у харчуванні, лікуванні, одязі дитини.
Звертала увагу на те, що положеннями Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено можливості накладення арешту на грошові кошти боржника при виконанні рішення немайнового характеру. Оскільки своєю суттю рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області, виконавчий документ, згідно якого перебуває на примусовому виконанні, носить немайновий характер, виконавчий документ не містить жодних вимог щодо стягнення грошових коштів з боржника й закон прямо не передбачає можливість застосувати арешт грошових коштів, як спосіб забезпечення виконання рішення немайнового характеру, то державний виконавець має застосовувати тільки ті заходи, які передбачені Розділом 8 Закону України "Про виконавче провадження". Ці заходи повинні бути спрямовані на забезпечення виконання рішення саме немайнового характеру. 
На думку скаржниці, намагання державного виконавця забезпечити виконання судового рішення немайнового характеру за допомогою заходів, які прямо не передбачені законом є втручанням у право боржника на мирне володіння майном, тобто порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Враховуючи викладене, з урахуванням уточнення заявлених вимог, просила суд визнати незаконною і скасувати постанову державного виконавця Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гораєвої А.П. про арешт коштів боржника від 30.06.2025 ВП №77954924. 
Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року скаргу задоволено.
Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гораєвої А.П. про арешт коштів боржника від 30.06.2025 у виконавчому провадженні №77954924 в частині накладення арешту на належні ОСОБА_2 кошти, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в філії Хмельницького ОУ Акціонерного товариства «Ощадбанк».
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги. Посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що виконавче провадження №77954924 щодо виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 13.02.2025 дійсно має немайновий характер, але в межах цього провадження державним виконавцем на боржника були накладені штрафи в розмірі 1700 грн та 3400 грн, а також нараховані виконавчий збір в розмірі 16000 грн, витрати виконавчого провадження в розмірі 310 грн, які добровільно боржником не сплачені.
Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові державного виконавця від 30.06.2025 про арешт коштів прямо зазначено про накладення арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Таким чином, на думку скаржника, оскаржувана постанова державного виконавця містить застереження стосовно накладення арешту на кошти боржника, зокрема, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які не заборонено законом, та належать боржнику.
Крім того, зазначає, що з метою недопущення безповоротного втручання у право боржника на володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках зі спеціальним режимом, які в силу вимог закону підпадають під обмеження щодо можливості накладення арешту на них, законодавець не обмежив боржника у праві надати державному виконавцю докази на підтвердження спеціального режиму банківського рахунку, на який накладено арешт. Водночас, боржник не повідомляв державного виконавця про спеціальний режим банківського рахунку, на який надходять аліменти на дитину, в зв`язку з чим порушення законодавства в діях державного виконавця щодо прийняття постанови про накладення арешту на кошти боржника відсутнє.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що в ході судового розгляду не встановлено та скаржником не доведено, що рахунок боржника № НОМЕР_1 в АТ "ОщадБанк" має спеціальний режим користування, не доведено існування будь яких обмежень щодо надходження на нього будь яких коштів, відмінних від аліментів на дитину. Отже, арешт на кошти боржника, що надійшли або можуть надійти на цей рахунок, є цілком правомірним. При цьому зазначений арешт не стосується аліментів, тобто коштів, що належать дитині.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 – адвокат Михайлов А.Л., представник Летичівського відділу ДВС Косевич С.О. просили задовольнити апеляційну скаргу.
Представник боржниці ОСОБА_2 – адвокат Сідлецька О.В. в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з обгрунтвоаності заявлених вимог.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Встановлено, що на примусовому виконанні Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист №673/499/23, виданий 28.04.2025 Деражнянським районним судом Хмельницької області, про визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні та спілкуванні з дочкою – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавче провадження №77954924. (а.с. 4-5)
01.05.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої з боржника ОСОБА_2 підлягає стягненню виконавчий збір в розмірі 16000 грн. (а.с. 6-7)
В межах вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.05.2025 у виконавчому провадженні № 779564924 визначено для боржника ОСОБА_5 загальну суму мінімальних витрат 310 грн. (а.с.50-51)
Крім того, 05.06.2025 постановою державного виконавця Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гораєвої А.П. в межах виконавчого провадження №77954924 за не виконання рішення суду на ОСОБА_2 накладено штраф на користь держави у розмірі 1700 грн. (а.с. 46-47)
Також постановою державного виконавця від 16.06.2025 за незабезпечення виконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_2 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн. (а.с. 44-45)
30.06.2025 державного виконавця Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гораєвої А.П. в межах виконавчого провадження №77954924 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку в філії Хмельницького ОУ Акціонерного товариства "Ощадбанк" та на усі інші грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/ електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 21410 грн.(а.с. 8-9)
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
На підставі статті 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 зазначила: «…виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)…».
У постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.
Так, у цій справі ОСОБА_2 звернулась зі скаргою на постанову державного виконавця, якою державний виконавець наклав арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після прийняття постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 .
Відповідно, оскаржувана постанова державного виконавця містить застереження стосовно накладення арешту на кошти боржника, зокрема, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які не заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 .
Розроблена законодавцем правова концепція запобіганню порушення прав боржника стосовно володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, на які розповсюджується встановлене законодавством обмеження щодо накладення арешту в межах виконавчого провадження, визначає, що на момент вжиття такого заходу з метою ефективного виконання судового рішення державний виконавець не володіє інформацією про стан рахунку боржника, на який накладається арешт. 
Таким чином, саме банк повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Водночас у разі, якщо банк не повідомив державного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їх подальше списання не можна вважати протиправними.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 338/1125/23.
Крім того, з метою недопущення безповоротного втручання у право боржника на володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках зі спеціальним режимом, які в силу вимог закону підпадають під обмеження щодо можливості накладення арешту на них, законодавець не обмежив боржника у праві надати державному виконавця докази на підтвердження спеціального режиму банківського рахунку, на який накладено арешт, або коштів, які на ньому знаходяться.
Разом з тим, боржник ОСОБА_2 не повідомила державного виконавця про спеціальний режим банківського рахунку, на який їй надійшли 26.06.2025 кошти в сумі 2390,37 грн з призначенням платежу «аліменти», а тому відсутні підстави стверджувати про порушення законодавства в діях державного виконавця на час винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника.
Державний виконавець не несе обов`язок здобувати докази для з`ясування правового режиму арештованого банківського рахунку або коштів на ньому, а державний виконавець несе обов`язок зняти арешт з рахунку/коштів боржника саме за умови надання такої інформації про рахунок/кошти банком або боржником.
З огляду на викладене вище, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.
Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. 
Таким чином, зі скаржниці на користь стягувача підлягає стягненню 605 грн 60 коп судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605 грн 60 коп судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       Р.С. Гринчук

О.І. Талалай