ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 березня 2026 року	Справа №160/29095/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/29095/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

08.10.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 047050030770 від 09.05.2025 року про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити її починаючи з 05.05.2025 року, з дня подачі заяви про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 13.07.1985 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 та фактично була на його утриманні. ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача помер. 05.05.2025 року позивач звернулася із заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перехід на інший вид пенсії – пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та рішенням № 047050030770 від 09.05.2025 року їй відмовлено в проведені перерахунку пенсії у зв`язку з ненаданням документу, що підтверджує факт перебування на утриманні годувальника. Вказує, що на підтвердження факту проживання разом з її чоловіком за однією адресою та перебування на його утриманні 12.06.2025 року було отримано довідку №12. Стверджує, що вказана довідка відноситься до переліку документів, визначених в пункті 2.11 Порядку 22-1 та підтверджує факт проживання разом з годувальником однією сім`єю. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, яка порушує її права на належне пенсійне забезпечення, що стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/29095/25. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
14.10.2025 року відповідачем-1 отримано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 року, однак у строки встановлені ухвалою суду відзиву на позовну заяву надано не було.
Заперечуючи проти позовних вимог, 27.10.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подано відзив на позовну заяву, в якому воно просило у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач не надала документів про підтвердження факту перебування на утриманні годувальника (факт спільного проживання), підстави для переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відсутні.
26.12.2025 року відповідачем-1 до суду було надано копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 13.07.1985 року вбачається, що між позивачем та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.
Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою про місце реєстрації у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданому 25.07.2002 Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 02.08.2024 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
05.05.2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника.
Заяву позивача про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та прийнято рішення № 047050030770 від 09.05.2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у проведені перерахунку пенсії.
У рішенні зазначено, що позивач не надала документів про підтвердження факту перебування на утриманні годувальника (факт спільного проживання), підстави для переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відсутні.
Згідно довідки №09/12/2 від 12.06.2025 року, виданої відділом з питань діяльності органів самоорганізації населення та об`єднань співвласників багатоквартирних будинків вбачається, що позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 з померлим ОСОБА_2 проживали разом та вели спільне господарство.
Позивач, вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 047050030770 від 09.05.2025 року про відмову у переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, звернулася до суду з даним позовом.
Спірним є питання правомірності відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з підстав ненадання позивачем документів на підтвердження факту перебування на утриманні померлого годувальника.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.
За статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника).
На підставі частини 2 статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Частиною 2 статті 36 даного Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 36 зазначеного Закону, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Зміст вищезазначених норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» свідчить, що право на призначення пенсії по втраті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.
Саме за наявності таких двох складових, як непрацездатність та перебування на утриманні, особа має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, або на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із померлим чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Отже, позивач та померлий перебували у шлюбі.
Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що позивач являється пенсіонером за віком у зв`язку з чим отримує пенсію за віком.
Отже, позивач, являється членом сім`ї (дружиною) померлого годувальника та непрацездатною особою внаслідок досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1.
Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також: документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія; 3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; 4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) відомості про місце проживання; 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
Тобто, право на призначення пенсії по втраті годувальника особа, якій призначається пенсія, набуває лише за умови надання передбачених документів, зокрема документу про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
Відповідно до пункту 2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.
Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
З аналізу вищезазначених норм вважається, що документами які підтверджують факт перебування на утриманні є довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою, або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні.
Отже, позивач повинна була надати документ, виданий відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема, органом місцевого самоврядування, що підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника, або рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.07.1985 року.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 02.08.2024 року чоловік позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
05.05.2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та прийнято рішення № 047050030770 від 09.05.2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у проведені перерахунку пенсії, оскільки позивач не надала документів про підтвердження факту перебування на утриманні годувальника (факт спільного проживання), підстави для переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відсутні.
Разом з тим, до суду позивачем надано довідку №09/12/2 від 12.06.2025 року, видану відділом з питань діяльності органів самоорганізації населення та об`єднань співвласників багатоквартирних будинків вбачається, що позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 з померлим ОСОБА_2 проживали разом та вели спільне господарство.
Однак, на час подання позивачем заяви про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника та на час ухвалення оскаржуваного рішення, позивачем зазначена довідка надана не була, а була надана виключно до суду.
Отже, суд не може враховувати довідку, яка була відсутня при розгляді відповідачем заяви про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника та ухвалення оскаржуваного рішення, яке було прийняте саме у зв`язку з наданням такої довідки.
Таким чином, звертаючись за переведенням з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, позивач не надала документи, які підтверджують перебування її на утриманні померлого годувальника, зокрема, документа про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою (пункт 2.11 Порядку №22-1), у зв`язку з чим, висновок пенсійного органу про відсутність підстав для призначення відповідного виду пенсії, викладений у спірному рішенні, є правомірним.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлена права на подання таких документів до органу пенсійного фонду з метою підтвердження перебування її на утриманні померлого годувальника.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В даному випадку, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, враховуючи наявні у нього документи, оскаржуване рішення про відмову у переведенні на інший вид пенсії було прийняте відповідно до вимог діючого законодавства. 
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська