РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

Провадження № 2/510/654/26
Справа № 510/1741/25
20 квітня 2026 року     м. Рені Одеської області
Ренійський районний суд Одеської області у складі 
головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.
за участю секретаря Фурсової А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, - 
встановив:
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем 05 лютого 2014 року уклали договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно умов договору сторони зобов`язались посвідчити договір нотаріально, однак відповідач від посвідчення договору ухиляється та не вчиняє ніяких дій з приведення домовленості у відповідність до закону.
З часу укладення договору відповідач у квартирі не з`являлась, її речей там немає, будь-яких вимог або претензій до позивача відносно придбаної нерухомості не пред`являлось. За весь цей час нерухоме майно не витребувалось із володіння позивача відповідачем. 
Позивач в свою чергу користується квартирою, доглядає та утримує її, сплачує комунальні послуги.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що має право на вищевказане нерухоме майно з підстав ст. 344 ЦК України, а саме за набувальною давністю. 
Наведені обставини стали підставою для звернення позивача із позовом до суду.
Позивач у судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась належним чином, про причини неявки не повідомила. Правом на подання відзиву не скористалась.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Дійсно, як встановлено судом, відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 квітня 2013 року є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом № 1945906 з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 квітня 2013 року.
05 лютого 2014 року сторони уклали договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання домовленості відповідач передала позивачу ключі від квартири, а позивач в свою чергу почала користуватись нею, облаштувала її на свій розсуд, несе витрати зі сплати комунальних послуг.
Так як на момент укладення договору купівлі-продажу сторони не мали можливості посвідчити його нотаріально, вони домовились зробити це після його укладення.
Однак, як з`ясувалось пізніше, посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально неможливо, оскільки відповідач виїхала за межі України та, як зазначено останньою, вона втратила оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Будь-яких дій, направлених на приведення домовленості у відповідність до закону з боку відповідача, вчинено не було.
Судом встановлено, що з 05 лютого 2014 року позивач фактично, відкрито та безперервно володіє вищевказаною нерухомістю, доглядає та утримує її. 
Разом із тим, з часу укладення договору відповідач у квартирі, яку придбала позивач, не з`являлась, її речей там немає, будь-яких вимог або претензій до позивача не пред`являла. За весь цей час нерухоме майно не витребувалось із володіння позивача відповідачем.
Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ч.ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України).
Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном – протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, що визначено ст. 344 ЦК України. 
Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. 
Так, позивач 05 лютого 2014 року добросовісно заволоділа належним відповідачу нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. 
Таким чином, суд вважає, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перейшла у володіння та користування позивача з законних підстав, внаслідок чого ОСОБА_1 набула право власності за набувальною давністю. 
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що викладені позивачем обставини знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні та підтверджуються наданими доказами, тому є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. 
Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просила залишити судові витрати за нею, питання про стягнення судових витрат з відповідача судом не розглядалось.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, - 
вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності наквартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя            О.О. Гончарова-Парфьонова