ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/4746/24
Провадження № 2/505/1147/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді    Дзюбинського А.О.,
за участю:
за участі секретаря судового засідання Антонюк Ю.А.,
позивача      ОСОБА_1 ,
представника виконавчого комітету
Подільської міської ради Подільського
району Одеської області як органу опіки
та піклування     Замкової В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_1 звернувся до Подільського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, про визначення місця проживання дітей.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.05.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.11.2024 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають постійно з ним, діти забезпечені всіма необхідними умовами для проживання та розвитку. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються ним самостійно без участі відповідача. 
Тому вважає, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, а тому діти повинні проживати разом із ним.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2025 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, витребувано з служби у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 11.07.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою суду від 16.04.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у ній доказів.
Пояснення надані у судовому засіданні
У судове засідання з`явився позивач, який підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з ним, та спору з приводу визначення місця проживання дітей у них з відповідачем на даний час не має. Проте, він звертається до суду з даним позовом з метою врегулювання спору, який може виникнути у майбутньому. 
У судове засідання з`явилась представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області Замкова В.П., яка вважала за недоцільне визначати місце проживання дітей, оскільки спору між сторонами з цього приводу не має. 
Окрім того, суд заслухав думку неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що постійно проживаються із батьком, хочуть проживати і надалі з позивачем. Вказали, що їх мати не виявляла наміру, аби вони проживали із відповідачем. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили, що мати дуже мало проводить часу із ними. Син ОСОБА_3 зазначив, що мати останній час зустрічалась із ними два місяці тому.
Встановлені обставини справи 
Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач  ОСОБА_1  та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2012. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області шлюб між сторонами розірвано, справа № 505/2655/24, провадження № 2/505/1973/2024. Рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили 13.12.2024.
В шлюбі сторін народились діти:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 608 від 01.12.2012, здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області 15.12.2012; та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 362 від 23.08.2016, здійснений Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 23.08.2016.
Згідно довідок ПП «Курінь-1», в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно зареєстровані та фактично проживають за даною адресою:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 зареєстрована за даною адресою, але фактично не проживає.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить позивачу  ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2005 серії ВСВ № 222231, зареєстрованим в реєстрі за № 821.
Згідно довідок Ліцею № 1 Подільської міської ради Подільського району Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчаються в Ліцеї № 1. Мати дітей ОСОБА_2 не приділяє належну увагу вихованню дітей, не буває на батьківських зборах не цікавиться успіхами дітей у навчанні ні в усній ні в письмовій формі.
Судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2024 у справі № 505/4701/24 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 24.12.2024 і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а з 21.11.2030 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області № 56 від 05.03.2025 встановлено порядок участі матері, ОСОБА_2 , у вихованні її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до службової характеристики відділу охорони АТ «ДТЕК Одеські електромережі» ТОВ «Охоронний холдінг» від 08.01.2025 ОСОБА_1 характеризується позитивно. 
Згідно довідки відділу охорони АТ «ДТЕК Одеські електромережі» ТОВ «Охоронний холдінг» від 08.01.2025, сукупний дохід ОСОБА_1 за період липень-грудень 2024 року склав 66 709,00 грн.
Згідно висновку органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області № 2856 від 10.07.2025, визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є недоцільним, оскільки спору між батьками щодо місця проживання дітей не має.
З висновку органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області вбачається, що вході бесіди з відповідачем ОСОБА_2 стало відомо, що вона уклала шлюб з ОСОБА_8 . Вона не заперечує проти того, що діти проживають разом з батьком, та спору з цього приводу не виникало. Крім того, відповідно до рішення Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області № 56 від 05.03.2025, вона регулярно спілкується з дітьми та бере участь у їх вихованні. 
Отже, судом встановлено, що зміст правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_9 , є правовідносинами, пов`язаними із здійсненням батьківських прав та обов`язків щодо їхніх малолітніх дітей, зокрема визначенням місця проживання дітей.
Норми права, які застосовував суд
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України).
У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України», а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом із тим положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним.
У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
У частинах четвертій та п`ятій статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд зауважує, що розгляд справи здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Як встановлено судом при дослідженні доказів у справі, фактично спір щодо місця проживання дітей був ініційований батьком дітей, з яким, відповідно до позову, діти і так фактично проживали і від якого мати дітей не вимагала та не вимагає зміни їх місця проживання. 
Також суд наголошує, що після звернення батька дітей до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, відповідачка не заперечувала проти його задоволення, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дітей із матір`ю суду не надала. Тобто фактично відповідач не заперечує, щоб суд ухвалив рішення про визначення місця проживання дітей з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дітей із матір`ю суду не надала. 
За встановлених обставин, суд не вбачає, щоб на день звернення із позовом до суду та на час розгляду справи по суті у позивача і відповідачки виник та існував реальний спір щодо місця проживання дітей, які, як встановлено судом, проживають із батьком, а мати дітей не вимагала від батька дітей змінити їх місце проживання, не порушувала у судовому порядку питання щодо відібрання дітей у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом з собою і не заперечує щодо проживання дітей з батьком.
На думку суду, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дітей має передувати спір між батьками дітей щодо місця їх проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дітей і з цього приводу між ними існує спір.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2024 у справі № 127/16211/23.
Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі № 299/8679/23.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами спору про визначення місця проживання дітей, який би підлягав вирішенню судом на підставі статті 161 СК України, оскільки ні своїми діями, ні своєю поведінкою відповідачка не виявляє наміру чи бажання на даний час змінювати місце проживання дітей, які проживає разом із батьком, що свідчить про її згоду щодо місця проживання дітей і відсутність спору.
Доводи позивача про те, що у майбутньому мати дітей може наполягати на проживанні дітей разом із нею, суд не приймає до уваги, оскільки на час розгляду справи відповідачка не заперечує проти проживання дітей разом із батьком, що свідчить про те, що спір щодо місця проживання дітей між їх батьками відсутній.
Вирішення судом спору, який може виникнути у майбутньому і на майбутнє, законом не передбачено. Питання про майбутні правовідносини сторін знаходяться за межами компетенції суду і суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача чи наперед встановлювати, що між сторонами у майбутньому може виникнути спір.
У разі виникнення у майбутньому спору щодо місця проживання дітей кожен із батьків вправі звернутися до суду з відповідним позовом, обґрунтувавши його належними, достатніми та допустимими доказами.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що заявлений позивачем позов про визначення місця проживання дітей задоволенню не підлягає, оскільки встановлено відсутність між сторонами реального спору щодо місця проживання малолітніх дітей, які фактично проживають разом із батьком, відповідачка не заперечує проти такого проживання та не заявляє вимог про зміну місця проживання дітей, у зв`язку з чим підстави для судового втручання у зазначені правовідносини відсутні.
Розподіл судових витрат
За приписами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 263 - 265, 268, 273, 280 - 282, 280-289 ЦПК України,
УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 17.04.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_4 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_6 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області (як орган опіки та піклування), код ЄДРПОУ 04056960, місцезнаходження: Україна, 66300, Одеська область, м. Подільськ, просп. Шевченка, буд. 2

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області   Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ