ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 705/4044/25		
Провадження № 22-ц/821/747/26		
Категорія: 304090200 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.
учасники справи: 

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Гудзенко В.Л. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області ) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

08 липня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 19.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №200509059, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 11 137,86 грн зі встановленим строком користування з 19.04.2016 по 19.04.2018, а відповідач зобов`язалась повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі Договору про відступлення прав вимог № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ « Банк Михайлівський», у тому числі і за вказаним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є позивач, виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином та надало можливість позичальнику розпоряджатися кредитними коштами.
Вказує, що відповідач порушила умови кредитного договору і станом на 24.03.2025 має заборгованість в розмірі 30 411,73 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 10 457,86 грн; 19 953,87 грн. – за відсотками.
Також позивач просив суд стягнути суму збитків з урахуванням 3 % річних, що становить 2 739,56 грн та суму інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, що становить 14 493,91 грн.
На підставі вищевикладеного, ТОВ «Діджи Фінанс» просило суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №200509059 від 19.04.2016 у загальному розмірі 47 645,20 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2025 року позовні вимоги - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором №200509059 від 19.04.2016 у розмірі 47 645,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Суд звернув увагу на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, а також обставин та доказів, наданих позивачем.
Взявши до уваги наявний у матеріалах даної справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та врахувавши інші надані позивачем докази в сукупності, суд дійшов висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав ставити їх під сумнів немає.
Задовольняючи частково вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, врахувавши категорію даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 09 лютого 2026 року через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, просила скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що розгляд справи відбувся без її участі, оскільки вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи і тільки, коли в січні 2026 року її рахунки були заблоковані, їй стало відомо про вказаний позов.
Зазначає, що між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» 19.04.2016 було укладено угоду №200509059, відповідно до умов якої вона своєчасно , щомісячно повертала кредитні кошти, тому у неї відсутні порушення зобов`язань перед банком.
Вказує. що 04.11.2019 ТОВ «Фагор» надало довідку про те, що станом на 04.11.2019 заборгованість за договором №200509059 від 19.04.2016 погашена повністю та договір закритий.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, які встановлені судом першої інстанції 

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №200509059, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 11137,86 грн. зі встановленим строком користування з 19.04.2016 по 19.04.2018, розмір процентної ставки 0,0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,25%, починаючи з 13го місяця дії договору, сукупна вартість кредиту 38,13% річних, порядок надання кредиту переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 . Водночас, відповідач зобов`язалась повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 позивачем надано: заяву №200509059 від 19.04.2016, анкету №2697838 від 19.04.2016; графік платежів до кредитного договору, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 19.04.2016; договір добровільного страхування життя від 19.04.2016, укладеного між ОСОБА_1 та ТДВ «СК «М ЛАЙФ». 
20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи ФІінанс» було укладено Договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов п. 1 якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами.
Відповідно до наданої копії платіжного доручення № 25 від 09 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти у сумі 5 307 308,39 грн.
З додатку №1 до Договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, іменованого Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» майнові права вимоги відносно боржника ОСОБА_1 , кредитний договір №200509059, загальна сума заборгованості 30 411,73 грн, з яких за тілом кредиту 10 457,86 грн, 19 953,87 грн за відсотками.
Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 14.03.2022 по 14.03.2025, відповідно до якого за період прострочення виконання грошового зобов`язання, сума інфляційних витрат становить 14 493,91 грн, а сума 3% річних 2 739, 56 грн, загальна сума заборгованості становить 47 645,20 грн.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №200509059, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 11137,86 грн. зі встановленим строком користування з 19.04.2016 по 19.04.2018, розмір процентної ставки 0,0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,25%, починаючи з 13-го місяця дії договору, сукупна вартість кредиту 38,13% річних, порядок надання кредиту: переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 . Водночас, відповідач зобов`язалась повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними.
Також позивачем доведено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав та перерахував позичальнику грошові кошти. 
Факт отримання кредитних коштів відповідач у апеляційній скарзі не заперечує, проте заперечує проти наявності заборгованості за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 посилається на те, що свої зобов`язання за кредитним договором виконала в повному обсязі, на підтвердження зазначеного долучила до апеляційної скарги довідку ТОВ «Фагор» від 04.11.2019, яку просила взяти до уваги, оскільки була позбавлена можливості подати вказаний доказ до суду першої інстанції.
Щодо долучених ОСОБА_1 доказів до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною восьмою статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, – це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.
У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення змісту пункту 6 частини другої статті 356, частин першої, другої та третьої статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції, враховуючи, що подані відповідачкою до апеляційної інстанції докази ( копія довідки ТОВ «ФК «Фагор») не могли бути подані до суду першої інстанції з поважних та не залежних від відповідача обставин, вважає за доцільне їх прийняти.
З доданої довідки від 04.11.2019, виданої ТОВ «ФК «Фагор» судом апеляційної інстанції установлено, що станом на 04.11.2019 є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ «Банк Михайлівський» клієнту ОСОБА_1 , за договором №200509059 від 19.04.2016 , повідомляє ОСОБА_1 , що станом на 04.11.2019 заборгованість за договором погашена в повному обсязі та договір закритий. Також додатково повідомлено, що відповідно до діючого законодавства України, дії боржників по виконанню обов`язку на користь ТОВ «ФК «Фагор» будуть вважатися належним виконанням зобов`язання за договором.
Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
Уповноваженою особою згідно з наказом від 24.05.2016 № 27/1 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський». Під час перевірки комісія виявила, що між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «ФК «Плеяда» було укладено договір факторингу від 19.05.2016 № 1905, відповідно до якого банк відступив право вимоги за кредитними договорами на суму 682 297 854,87 грн.
05.06.2020 відбувся продаж ПАТ «Банк Михайлівський» на публічних торгах (аукціоні) лоту № GL16N618071, який включав кредитний портфель фізичних осіб, відчужений на користь ТОВ «ФК «Плеяда» (з подальшою переуступкою ТОВ «ФК «Фагор»), за яким застосована нікчемність.
Переможцем вказаних торгів (аукціону) стало ТОВ «Діджи Фінанс».
Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2021 позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор» про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме:
- зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ПАТ «Банк Михайлівський» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2;
- визнати відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу;
- визнати недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор»;
- зобов`язати ТОВ «ФК «Фагор» передати ПАТ «Банк Михайлівський» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2;
- визнати відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього, - залишено без задоволення.
Рішенням Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині.
Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2.
Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу.
Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор».
Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2.
Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.
20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов п. 1 якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами.
Відповідно до наданої копії платіжного доручення № 25 від 09 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти у сумі 5 307 308,39 грн.
З додатку №1 до Договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, іменованого Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ «Діджи Фінанс» майнові права вимоги відносно боржника ОСОБА_1 , кредитний договір №200509059, загальна сума заборгованості 30 411,73 грн, з яких за тілом кредиту - 10 457,86 грн, 19 953,87 грн - за відсотками
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 кредитні зобов`язання за договором №200509059 від 19.04.2016 виконала в повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фагор».
Сплата ОСОБА_1 коштів згідно кредитного договору № 200509059 від 19.04.2016 на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» є належним виконанням умов договору, так як на момент погашення заборгованості ТОВ «ФК «Фагор» було належним кредитором.
Оскільки договір факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор», було визнано недійсним рішенням суду від 01 липня 2021 року, то на час виконання зобов`язань, відповідачка ОСОБА_1 не знала та не могла знати про його недійсність.
Нормами глави 48 ЦК України, що регламентує порядок виконання зобов`язань, не передбачено обов`язку боржника перед здійсненням виконання пересвідчуватися про належну особу кредитора, відтак, зобов`язання виконується з урахуванням особи кредитора, про яку на момент його виконання був обізнаний боржник.
Крім того, частиною 2 статті 516 ЦК України передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження повідомлення відповідача про зміну кредитора у кредитному зобов`язанні.
Отже, ОСОБА_1 , погасивши борг за кредитним договором №200509059 від 19 квітня 2016 року на користь ТОВ «ФК «Фагор», виконала свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, а тому підстави для задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відсутні.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення суду до скасування з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено, оскаржуване рішення скасовано, то судові витрати ОСОБА_1 , пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підлягають відшкодуванню з позивача у розмірі 1 817,50 грн.
Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2025 року – скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 817,50 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча      О.В. Карпенко

Судді    Л.І. Василенко 

Т.Л. Фетісова