Cправа № 359/1620/26
Провадження № 3/359/940/2026

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
24 березня 2026 року м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Ткаченко Д.В.,
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Бориспільської окружної прокуратури Пономаренко В.В.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , обіймаючи з 01.11.2023 року по 31.01.2024 року посаду головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу інспекції з паркування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 11 рангу в межах 6 категорії, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону № 1700-VII, несвоєчасно 27.03.2024 року, без поважних причин, подав декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні скоєного правопорушення не визнав та звернув увагу суду, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не відповідають вимогам чинного законодавства. ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП, що є правовою підставою для закриття провадження по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. 
Прокурор Пономаренко В.В. під час судового розгляду підтримала позицію Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення. 
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи прокурора, суд дійшов до таких висновків.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується поясненнями, які він надав в судовому засіданні, даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 4427 від 17.02.2026 року, даними роздруківки з бази ДМС, скріншотом поданих декларацій з реєстру НАЗК, копією листа ДСР з додатками, копією листа виконавчому комітету Бориспільської міської ради, копією відповіді виконавчого комітету Бориспільської міської ради з додатками, копіями викликів особи з відмітками про повернення відправлених повідомлень, а також копією положення про УСР в Київській області ДСР НПУ.
Так, розпорядженням виконуючого обов`язків голови Віталія Горкуна від 31.10.2023 року № 414-ОС ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу інспекції з паркування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу інспекції з паркування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області відноситься до VІ категорії посад органів місцевого самоврядування.
Також, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Статтею другою Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. При цьому дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.
Отже, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу інспекції з паркування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, є посадовою особою місцевого самоврядування.
Так, 03.03.2021 року ОСОБА_1 був письмово ознайомлений із вимогами та обмеженнями, передбаченими Законом № 1700-VII та прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування.
ОСОБА_1 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування, належним чином попереджений про встановлені Законом № 1700-VII вимоги та обмеження.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються обмеження, передбачені Законом № 1700-VII.
Згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є, зокрема, посадові особи місцевого самоврядування.
Отже, ОСОБА_1 будучи посадовою особою місцевого самоврядування є суб`єктом на якого поширюється дія Закону № 1700-VII та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень пов`язаних х корупцією.
Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до розпорядження секретаря Бориспільської міської ради Владислава Байчаса від 18.01.2024 року № 27-ОС ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу інспекції з паркування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області з 31.01.2024 року, у зв`язку із змінами в організаційній структурі виконавчого комітету міської ради та скороченням штатної чисельності, відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю. 
Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Також, абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону встановлено, що особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції обов`язкові до виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.
Згідно з пп. 2 п. 2 розділу ІІ вищевказаного Порядку декларація при звільненні – декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону – не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
Крім того, абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Згідно з пп. 1 п. 2 розділу ІІ вищевказаного Порядку щорічна декларація – декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45, абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилие 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік, що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. 
Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію при звільненні, упродовж часу з 00:00 год 01.02.2024 по 23:59 год 01.03.2024 (граничний строк). 
Отже, ОСОБА_1 , який 31.01.2024 був звільнений з посади головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу інспекції з паркування та у зв`язку з цим припинив службу в органах місцевого самоврядування, був зобов`язаний подати декларацію суб`єкта декларування у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, не пізніше 01.03.2024 року включно.
Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при звільненні ОСОБА_1 подав лише 27.03.2024 року об 22 год 34 хв відповідно, тобто несвоєчасно без поважних причин. 
Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП установлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).
Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом, призвела до порушення Закону (тобто є протиправною) і подальше свідоме неподання декларації може призвести до кримінальній відповідальності за статтею 366-3 Кримінального кодексу України, суб`єкт правопорушення, з метою припинення такого порушення і небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності, вже після пропуску строків подання декларації умисно подає декларацію і бажає так чинити, при цьому розуміє, що тим самим фактично визнає свою провину і викриває себе у вчиненні адміністративного правопорушення за несвоєчасне її подання.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне неподання декларації буде відсутня у разі об`єктивної неможливості вчасного її подання, тобто поважних причин (неналежна робота Реєстру, хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює вчасне подання декларації), і її подальше несвоєчасне подання декларації не утворює склад адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час і не подає декларацію.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону, у тому числі вимог його ч. 2 ст. 45.
Поважних причин, які б перешкоджали вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 під час судового розгляду не встановлено.
Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним із корупцією правопорушенням.
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначними.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.
Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог статті 22 КУпАП.
Суд вважає, що у діях (бездіяльності) ОСОБА_1 наявна подія та склад адміністративного правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
Суд приходить до висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
Щодо доводів  ОСОБА_1 про закінчення строків накладення адміністративне стягнення.
Згідно із ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
Суд вважає, що станом на момент розгляду справи із дати вчинення правопорушення (27.03.2024 р.) дворічний строк накладення адміністративного стягнення не закінчився. Водночас, на думку суду з дня виявлення правопорушення (16.09.2025 р.) шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення закінчився. При цьому, суд наголошує на тому, що у саме у вересні 2025 року уповноважений на складення протоколу орган державної влади (Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України) дізнався про вчинене ОСОБА_1 правопорушення, тобто після отримання листа НАЗК від 11.09.2025 року (а.с. 13). Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1  складено 17.02.2026 року. Вказаний протокол до суду надійшов 25.02.2026 року, тобто незадовго до спливу шестимісячного строку, передбаченого статтею 38 КУпАП. 
Відповідно до ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Таким чином, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Керуючись ст.ст.ч. 1 ст. 172-6, 38, 247 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення і підлягає виконанню протягом 3-х місяців з дня набрання нею чинності.
Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя    Д.В. Ткаченко