СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Харків Справа №922/4048/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача – Приватного підприємства «Компанія «Торгівельна мережа №1» (вх.№338Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 року у справі №922/4048/25
за позовом Приватного підприємства «Компанія «Торгівельна мережа №1» (64600, Харківська обл., м. Лозова, вул. Польова, буд. 18, ЄДРПОУ 07923280),
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 61, ЄДРПОУ 07923280),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -  ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ),
про стягнення 61407,60 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Компанія «Торгівельна мережа №1» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу у розмірі 61407,78 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 року у справі №922/4048/25 (повне рішення складено 02.02.2026 року, суддя Ємельянова О.О.) у позові відмовлено частково.
Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 61, ЄДРПОУ 07923280) на користь Приватного підприємства «Компанія «Торгівельна мережа №1» (64600, Харківська обл., м. Лозова, вул. Польова, буд. 18, ЄДРПОУ 07923280) заборгованість з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу у розмірі 2413,80 грн та судовий збір у розмірі 95,22 грн.
В частині стягнення суми у розмірі 58993,80 грн за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року – відмовлено.
Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить:
- прийняти дану апеляційну скаргу та відкрити за нею провадження,
- розглянути справу за участю представника позивача у відкритому судовому засіданні,
- скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 02 лютого 2026 року по справі №922/4048/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача боргу у розмірі 58993,80 грн. В цій частині постановити нове рішення згідно з яким задовольнити позов та стягнути Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків відповідну частині боргу у розмірі 58993,80 грн,
- судові витрати (судовий збір, витрати на правничу допомогу, інші витрати) покласти на відповідача.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що всі без виключення долучені до позову документи стосуються саме договору №484 від 17.09.2024 року, наявність технічних описок жодним чином не спростовує укладення, виконання, формування та надання відповідачу документів за вказаним договором. Позивач зазначає, що відповідачем не заперечується наявність та зміст відповідних документів, а тому у період користування з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року третьою особою – ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) було накопичено заборгованість з оплати споживання електричної енергії та послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії у розмірі 58993,80 грн.
На думку позивача, за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року позивачем (власником приміщень) та третьою особою (фактичний користувач) погоджено обсяги спожитих послуг за електричну енергію відповідно до акту №1 виконаних робіт (наданих послуг) від 31 жовтня 2024 року, акту №3 виконаних робіт (наданих послуг) від 30 листопада 2024 року, акту №5 виконаних робіт (наданих послуг) від 31 грудня 2024 року, які казані долучено до матеріалів позову і вони фіксують покази споживання за відповідний період.
Заявник апеляційної скарги зазначає, що третьою особою використовується лише частина об`єкту «торгово-складські приміщення» площею 100,00 кв.м загального комплексу нежитлових будівель по АДРЕСА_2 . Постачальником електричної енергії ТОВ «Ясно+» сформовано первинні документи з постачання відносно всього комплексу нежитлових будівель позивача по АДРЕСА_2 та інших об`єктів позивача, що знаходяться за іншими локаціями, такі документи постачальника свідчать про загальне споживання позивача на об`єктах. Конкретне споживання електричної енергії третьою особою визначено сторонами у відповідних актах з фіксацією відповідних показників. Тарифи, які застосовані у розрахунках споживання третьої особи, відповідають тарифам, визначеним постачальником у актах.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача – Приватного підприємства «Компанія «Торгівельна мережа №1» на рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 року у справі №922/4048/25. Встановлено учасникам справи строк по 12.03.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження. Попереджено учасників процесу, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 року у справі №922/4048/25 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи. Витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4048/25.
Вказана ухвала була направлена учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена 24.02.2026 року.
26.02.2026 року до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4048/25.
02.03.2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) надійшли додаткові пояснення у справі, в яких третя особа зазначає, що при виконанні договору №484 від 17 вересня 2024 року, за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року лишились не сплаченими компенсація за спожиту електричну енергію у розмірі 58993,80 грн та водопостачання/водовідведення у розмірі 2413,80 грн. Військова частина НОМЕР_1 просить розглянути дані пояснення та вирішити питання щодо компенсації відповідачем витрат за спожиту електричну енергію у розмірі 58993,80 грн.
04.03.2026 року від Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволені апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
17.09.2024 року між Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» (сторона 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (сторона 2) та Квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона 3) було укладено договір №484 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном, відповідно до умов якого сторони погодили, що сторона 1 надає стороні 2 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном сторони 1, нежитлові приміщення загальною площею 100 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Пунктом 3.1. договору сторони визначили, що спільне тимчасове користування майном здійснюється на безоплатній основі.
Відповідно до п. 3.2. договору сторона 3 зобов`язується відшкодувати стороні 1 усі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії цього договору.
Відшкодування за спожиті комунальні послуги стороною 2 сплачуються стороною 3, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них (пункт 3.3 договору).
Згідно пункту 10.1. договору дія цього договору відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України з 17.09.2024 року до 31.12.2025 року включно, але не довше дії воєнного стану.
17.09.2024 року між Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) складено та підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно договору спільного тимчасового безоплатного використання від 17.09.2024 року №484, на підставі якого сторона 1 передала, а сторона 2 прийняла нежитлові приміщення, загальною площею 100,0 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .
17.09.2024 року між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона 1),
ПП «Компанія «Торгівельна мережа №1»(сторона 2) та Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 3) було укладено договір б/н про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії, відповідно до умов якого сторона 2 забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3, а сторона 1 відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з оплати електричної енергії, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами та в терміни, передбачені даним договором.
Відповідно до п. 1.2. договору відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року №4.
Пунктом 1.3. договору визначено, що запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає 12331 кВт./год., у тому числі по місяцям: з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року – 2023,22 кВт./год.
Відповідно до п. 2.1. договору сторони погодили, що вартість постачання електричної становить: з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року за 1 кВт./год. – 9,71 грн. з ПДВ.
Згідно пункту 2.2. договору загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19645,50 грн у т.ч. ДПВ – 3274,25 грн.
Підставою для розрахунку за цим договором є діючі договори на постачання, розподіл та перетікання реактивної енергії укладені між стороною 2 та постачальною організацією, копію якого необхідно надати стороні 1 (пункт 3.3. договору).
Відповідно до п.3.4. договору встановлено, що щомісячно в термін до 15 числа місяця за розрахунковим, сторона 2 та сторона 3 повинні надати стороні 1 акт виконаних робіт (наданих послуг), до якого додаються відповідні документи: п.3.5. та акт звірки взаєморозрахунків.
Цей договір набирає чинності з дня його підписання. Строк дії договору відповідно до п.3 ст. 631 ЦКУ розповсюджується на відносини, які виникли між сторонами з 17.09.2024 року, та діє по 16.09.2025 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (п.9.1. договору). 
Вказаний договір підписано Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
30.11.2024 року між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона 1), Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» (сторона 2, балансоутримувач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 3, споживач) було укладено додаткову угоду №1 до договору № від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії, відповідно до п.1.3. якої запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає: з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року - 2034 кВт/год.
Пунктом 2.1. додаткової угоди визначено, що вартість постачання електричної становить: з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року за 1 кВт./год. – 9,65 грн з ПДВ.
Згідно пункту 2.2. додаткової угоди загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19628,10 грн, в тому числі ПДВ – 3271,35 грн. 
Вказана додаткова угода підписана Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
31.12.2024 року між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» (сторона 2, балансоутримувач) та Військова частина НОМЕР_1 (сторона 3, споживач) було укладено додаткову угоду №2 до договору № від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії, відповідно до якої запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає: грудень 2024 року - 1928 кВт/год.
Пунктом 2.1. вказаної додаткової угоди визначено, що вартість постачання електричної становить: з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року за 1 кВт./год. – 10,23 грн з ПДВ.
Згідно пункту 2.2. додаткової угоди, загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19720,20 грн.
17.09.2024 року між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона 1), Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» (сторона 2, балансоутримувач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 3, споживач) було укладено договір про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення.
Згідно пункту 2.1. договору сторона 2 забезпечує водопостачання та водовідведення, що використовується стороною 3, а сторона 1 відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з водопостачання та водовідведення, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами та в терміни, передбачені даним договором.
Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 17.09.2024 року №484 (пункт 2.2. договору).
Пунктом 2.3. сторони погодили, що запланований обсяг споживання водопостачання та водовідведення в тому числі по місяцям: - 17.09.2024 року по 31.10.2024 року – 21,00 м3.
Вартість водопостачання та водовідведення становить: з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року за 1 м3 – 1354,50 грн з ПДВ (пункт 2.1. договору).
Згідно пункту 2.2. загальна вартість цього договору на дату його складання становить 1354,50 грн у т.ч. ДПВ – 225,75 грн.
Підставою для розрахунку за цим договором є діючі договори на водопостачання та водовідведення укладені між стороною 2 та постачальною організацією, копію якого необхідно надати стороні 1 (пункт 3.3. договору).
Щомісячно, у термін до 15 числа місяця за розрахунковим, сторона 2 та сторона 3 повинні надати стороні 1 акт виконаних робіт (наданих послуг), до якого додаються відповідні документи: пункт 3.5. та акт звірки взаємо розрахунків (пункт 3.4. договору).
Згідно пункту 3.5. договору до акту виконаних робіт (наданих послуг) сторона 2 повинна надати наступний пакет підтверджувальних документів:
- копії рахунків та / або актів приймання – передачі на водопостачання, отриманих від постачальника стороною 2;
- копії актів про обсяги водопостачання, отриманих від оператора розподілу стороною 2;
- акт фіксації показників лічильника водопостачання, підписаний стороною 2 та стороною 3.
Оплата за цим договором здійснюється згідно статей 46, 48, 49 Бюджетного кодексу України, на підставі належним чином оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок сторони 1 за відповідним кодом видатків) (пункт 3.6. договору).
Цей договір набирає чинності з дня його підписання. Строк дії договору відповідно до п.3. ст. 631 ЦКУ розповсюджується на відносини, які виникли між сторонами з 17.09.2024 року, та діє по 16.09.2025 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (п. 9.1. договору).
У подальшому, між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона 1), Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» (сторона 2, балансоутримувач) та Військова частина НОМЕР_1 (сторона 3, споживач) було укладено додаткову угоду №1 від 30.11.2024 року до договору № від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення.
Пунктами 2.1. – 2.3. додаткової угоди визначено, що сторона 2 забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3, а сторона 1 відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з водопостачання та водовідведення, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами в терміни, передбачені даним договором. Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 17.09.2024 року №484. Запланований обсяг споживання водопостачання та водовідведення у тому числі по місяцям: з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року 11 м3.
Пунктом 2.1. додаткової угоди №1 визначено, що вартість постачання електричної становить: з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року за 1 м3 – 64,50 грн з ПДВ.
Згідно пункту 2.2. додаткової угоди загальна вартість цього договору на дату його складання становить 709,50 грн.
31.12.2024 року між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона 1), Товариством з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний будинок» (сторона 2, балансоутримувач) та Військова частина НОМЕР_1 (сторона 3, споживач) було укладено додаткову угоду №2 до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення.
Пунктами 2.1. – 2.3. додаткової угоди визначено, що сторона 2 забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3, а сторона 1 відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з водопостачання та водовідведення, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами в терміни, передбачені даним договором. Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 17.09.2024 року №484. Запланований обсяг споживання водопостачання та водовідведення у тому числі по місяцям: грудень 2024 року 5,4 м3.
Пунктом 2.1. додаткової угоди №1 визначено, що вартість постачання електричної становить: з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року за 1 м3 – 64,50 грн з ПДВ.
Згідно пункту 2.2. додаткової угоди, загальна вартість цього договору на дату його складання становить 349,80 грн.
В матеріалах справи наявні акти виконаних робіт (наданих послуг):
- акт №1 від 31.10.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії на суму 19645,50 грн в якому зазначено, що у період з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року сума відшкодування за спожиту електричну енергію складає: за спожиту електричну енергію за період з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року. Показання 913350,80 - 915374 кВт, кількість 2023,22 кВт, тариф 9,71 загальна вартість 19645,50 грн;
- акт №3 від 30.11.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії на суму 19628,10 грн в якому зазначено, що у період з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року сума відшкодування за спожиту електричну енергію складає: за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року. Показання 915374 – 917408 кВт, кількість 2034 кВт, тариф 9,65 загальна вартість 19628,10 грн;
- акт №5 від 31.12.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії на суму 19720,20 грн в якому зазначено, що у період з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року сума відшкодування за спожиту електричну енергію складає: за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року. Показання 917408 – 919336 кВт, кількість 1928 кВт, тариф 10,23 загальна вартість 19720,20 грн.
Матеріали справи також містять акти прийняття-передавання товарної продукції, а саме:
- №77720220530/9/1 за вересень 2024 року від 30.09.2024 року відповідно до якого визначено активна електроенергія у кількості 69019 на суму 668209,39 грн та рахунок – розшифровка від 01.10.2024 року №77720220530/9/1 в якому зазначено найменування та точка обліку м. Лозова, вул. Польова, буд. 18;
- №77720220530/10/1 за жовтень 2024 року від 31.10.2024 року відповідно до якого визначено активна електроенергія у кількості 57220 на суму 555796,64 грн та рахунок від 07.11.2024 року №77720220530/10/1;
- №77720220530/11/1 за листопад 2024 року від 30.11.2024 року відповідно до якого визначено активна електроенергія у кількості 677771 на суму 654177,47 грн та рахунок від 30.11.2024 року №77720220370/11/1;
- №77720220530/12/1 за грудень 2024 року від 31.12.2024 року відповідно до якого визначено активна електроенергія у кількості 80589 на суму 678300,86 грн та рахунок від 07.01.2025 року №77720220530/12/1,
та акти про обсяги розподіленої електричної енергії, а саме:
- за вересень 2024 року відповідно до якого показники у розрахунковому періоді становлять 902893 а показники у попередньому 890558 загальна кількість 12449 кВт.;
- за жовтень 2024 року відповідно до якого показники у розрахунковому періоді становлять 915626 а показники у попередньому 902893, загальна кількість 12853 кВт.;
- за листопад 2024 року відповідно до якого показники у розрахунковому періоді становлять 929421 а показники у попередньому 915626, загальна кількість 13935 кВт.;
- за грудень 2024 року відповідно до якого показники у розрахунковому періоді становлять 944434 а показники у попередньому 929421, загальна кількість 15178 кВт.
У вказаних актах зазначено найменування приєднання – вул. Морозова, буд. 11.
Крім того, матеріали справи містять акт №2 від 31.10.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з водопостачання й водовідведення, відповідно до якого сторонами було зафіксовано, що за водопостачання та водовідведення за період з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року, показання 00640-00661 кількість 21,00 м3, тариф 64,50 грн, загальна сума 1354,50 грн; у акті №4 від 30.11.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з водопостачання й водовідведення сторонами було зафіксовано, що за водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року, показання 00661 - 00672 кількість 11,00 м3, тариф 64,50 грн., загальна сума 709,50 грн.; у акті №6 від 31.12.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з водопостачання й водовідведення сторонами було зафіксовано, що за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року, показання 00672 – 00677,4 кількість 5,4 м3, тариф 64,50 грн, загальна сума 349,80 грн.
Вказані акти підписані зі сторони позивача та 3-ї особи у справі.
З наявних у матеріалах справи актів здачі-приймання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконавець КП «Харківводоканал», вбачається, а саме:
- від 30.09.2024 року на суму 203,99 грн (зокрема зазначено централізоване водовідведення 10,00 м3) та виставлено рахунок №321946 на оплату за вересень 2024 року;
- від 31.10.2024 року на суму 259,78 грн (зокрема зазначено централізоване водовідведення 9,00 м3, додатковий приток вод 20% 4,200) та виставлено рахунок №3318876 на оплату за жовтень 2024 року;
- від 30.11.2024 року на суму 513,13 грн зокрема зазначено централізоване водовідведення 11,00 м3, додатковий приток вод 20% 16,730) та виставлено рахунок №3345936 на оплату за листопад 2024 року;
- від 31.12.2024 року на суму 409,91 грн зокрема зазначено централізоване водовідведення 12,00 м3, додатковий приток вод 20% 9,810) та виставлено рахунок №3372670 на оплату за грудень 2024 року.
За твердженням позивача, у період користування з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) було накопичено заборгованість з оплати комунальних послуг щодо водопостачання, водовідведення, споживання електричної енергії та послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії 61407,60 грн з якої:
- за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі становить 58993,80 грн.;
- за спожите водопостачання та водовідведення за 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить 2413,80 грн.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначає, що на адресу відповідача було направлено заяву - вимогу, яку було отримано відповідачем 31.03.2025 року вх.№2304 та пакет погоджених документів для проведення платежів з компенсації витрат на комунальні послуги: копія договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном №484 від 17 вересня 2024 року, договори про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії від 17 вересня 2024 року з додатковими угодами за жовтень, листопад, грудень 2024 року, договір про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення від 17 вересня 2024 року з додатковими угодами за жовтень, листопад, грудень 2024 року, акти виконаних робіт (надання послуг) щодо вартості відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії, спожите водопостачання та водовідведення за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року з актами фіксації показників лічильника, копії рахунків від постачальників комунальних послуг за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року, копії актів про обсяги розподілення електричної енергії від оператора розподілу за період з 17 вересня 2024 року до 31 грудня 2024 року.
Також, позивач зазначає, що останнім 09.10.2025 року на адресу відповідача було направлено претензію щодо сплати заборгованості із доданими до неї документами.
Проте відповідачем не було погашено заборгованість з компенсації витрат за комунальні послуги в межах договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном №484 від 17 вересня 2024 року, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів які підтверджують укладення між сторонами у справі договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії саме за договором №484 від 17.09.2024 року, доказів у підтвердження спожитої електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 58993,80 грн, у тому числі рахунки, акти, що позбавляє можливості суд здійснити їх перевірку, та дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову у цій частині.
Щодо позовних вимог в частині стягнення за спожите водопостачання та водовідведення за 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року, місцевий господарський суд зазначив, що вказаний обсяг позивачем споживання водопостачання та водовідведення у актах не перевищує вказаного у актах здачі-приймання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконавець КП «Харківводоканал», та не перевищує погодженого між сторонами обсягу визначено у договорі від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення з урахуванням додаткових угод до нього, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Враховуючи те, що позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача боргу у розмірі 58993,80 грн, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 269 ГПК України, переглядає справу в цій частині. 
Колегія суддів зазначає, що одним із основних принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 14 ГПК України).
Статтею 162 ГПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Слід зазначити, що правові підстави позову – це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.
Фактична підстава позову – це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Таким чином, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Враховуючи принцип диспозитивності, на суд покладено обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавлений можливості ініціювати судове провадження. Тому суд вирішує спір у межах заявлених позивачем вимог, а саме, виходячи зі змісту заявлених вимог та обставин (підстав), якими їх обґрунтовує позивач.
Тож, попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу (подібні висновки, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі №908/1165/17, від 06.11.2019 року у справі №909/51/19, від 25.03.2020 року у справі №5023/1123/12, від 16.09.2021 року у справі №922/3059/16).
Предметом позову у справі (з урахуванням предмету оскарження та з урахуванням уточнення позовної заяви) є стягнення заборгованості у розмірі 58993,80 грн за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17.09.2024 року по 31.12.2024 року з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу за договором №484 від 17.09.2024 року.
Як вбачається зі змісту договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном №484 від 17.09.2024 року, сторони погодили, що Приватне підприємство «Компанія «Торгівельна мережа №1» надає ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном Приватного підприємства «Компанія «Торгівельна мережа №1», нежитлові приміщення загальною площею 100 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (п. 1.1.); Квартирно-експлуатаційне управління зобов`язується відшкодувати Приватному підприємству «Компанія «Торгівельна мережа №1» усі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отримані ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) за час дії цього договору (п. 3.2.); відшкодування за спожиті комунальні послуги ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) сплачуються Квартирно-експлуатаційним управлінням, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них (пункт 3.3.).
Так, матеріали справи містять договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії від 17.09.2024 року між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням, Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» та Військовою частиною НОМЕР_1 , який підписано лише двома сторонами – позивачем та третьою особою, підпису та печатки відповідача договір не містить, як не містить і зазначення про відмову Квартирно- експлуатаційного управління від підпису відповідного договору. 
Відповідно до положень вказаного договору Приватне підприємство «Компанія «Торгівельна мережа №1» забезпечує постачання електричної енергії, що використовується Військовою частиною НОМЕР_1 , а Харківське квартирно-експлуатаційне управління відшкодовує витрати, понесені Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» з оплати електричної енергії, яка була спожита Військовою частиною НОМЕР_1 , за встановленими тарифами та в терміни, передбачені даним договором (п. 1.1.), а відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року №4 (пункт 1.2).
У подальшому, між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та Військова частина НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач) було укладено ряд додаткових угод, а саме:
- додаткову угоду №1 від 30.11.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії;
- додаткову угоду №2 від 31.12.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії.
Пунктами 1.1. – 1.3. додаткових угод визначено, що сторона 2 забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3, а сторона 1 відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з оплати електричної енергії, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами в терміни, передбачені даним договором. Відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року №4.
Вказані додаткові угоди до договору також підписано лише двома сторонами – позивачем та третьою особою, підпису та печатки відповідача договір не містить, як не містить і зазначення про відмову Квартирно-експлуатаційного управління від підпису додаткових угод.
Як обґрунтовано було зазначено судом першої інстанції, договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії та додатки до договору укладено з посиланням на «договір на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року №4», на підставі якого здійснюється відшкодування витрат за спожиту електричну енергію відповідно до показників лічильників або розрахунку.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять укладеного договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року №4, який є підставою для здійснення розрахунків за договором про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії від 17.09.2024 року. 
Розумність характерна та властива як для оцінки / врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно - правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Верховний Суд неодноразово наголошував, що результат тлумачення приватно - правових норм, тобто діяльності зі з`ясування їхнього змісту (сенсу), має бути розумним (пункт 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №209/3085/20).
У даному випадку, позивач, укладаючи договір від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії, а в подальшому і додаткові угоди №1 від 30.11.2024 року, №2 від 31.12.2024 року до вказаного договору лише підтвердив, що відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року №4.
Щодо посилання заявника апеляційної скарги про технічні описки, апеляційний господарський суд зазначає таке. 
Відповідно до академічного тлумачного словника під помилкою слід розуміти неправильність у підрахунках, написанні слова і т.ін.; неправильність, неточність в якому-небудь механізмі, пристрої, в якійсь схемі, карті і т. ін.; неправильність у вчинках, діях і т.ін.; неправильна думка, хибне уявлення про когось, щось.
Помилки можуть бути зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання прийнятого рішення.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанови Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №910/9397/20, від 10.04.2019 року у справі №390/34/17).
Матеріали справи не містять будь-яких листів, повідомлень або укладених додаткових угод щодо внесення змін в частині зміни укладеного договору з «договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року № 4» на «договір на відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу за договором №484 від 17.09.2024 року».
При цьому, колегія суддів звертає увагу не лише на відмінність дати та номеру укладеного договору, а й на саму назву договору. 
Також варто брати до уваги й принцип свободи договору, за яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 3, 627 ЦК України).
Тож, позивач своїми діями (складення та підписання 17.09.2024 року договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії, складення та підписання 30.11.2024 року додаткової угоди №1, укладення додаткової угоди №2 від 31.12.2024 року, якими було внесено зміни до п. 1.2. договору) на власний розсуд неодноразово засвідчив, що відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року №4.
Будь-яка додаткова угода за своєю сутністю являє собою окремий договір, предметом якого є внесення змін до основного договору. Отже, сторони вправі були врегулювати нею правовідносини і, зокрема, щодо внесення змін до відповідного договору, на підставі якого врегульовано відшкодування витрат за спожиту електричну енергію.
Разом з тим, зазначення про наявність доказу, без його надання, не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою кожну обставину, про яку стверджує сторона. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Крім того, сторони у договорі про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії від 17.09.2024 року у пункті 3.3. погодили, що підставою для розрахунку за цим договором є діючі договори на постачання, розподіл та перетікання реактивної енергії укладені між Приватним підприємством «Компанія «Торгівельна мережа №1» та постачальною організацією, копію якого необхідно надати Квартирно-експлуатаційному управлінню. 
Згідно пункту 3.5. вказаного договору до акту виконаних робіт (наданих послуг) Приватне підприємство «Компанія «Торгівельна мережа №1» повинна надати наступний пакет підтверджувальних документів:
- копії рахунків та / або актів приймання-передачі на постачання електричної енергії, отриманих від постачальника ПП «Компанія «Торгівельна мережа №1»;
- копії актів про обсяги розподіленої електричної енергії, отриманих від оператора розподілу ПП «Компанія «Торгівельна мережа №1»;
- акт фіксації показників лічильника електричної енергії, підписаний ПП «Компанія «Торгівельна мережа №1» та Військовою частиною НОМЕР_1 .
Втім, як доцільно зауважено судом першої інстанції, з наданого рахунку – розшифровки від 01.10.2024 року №77720220530/9/1 вбачається, що найменування та точка обліку м. Лозова, вул. Польова, буд. 18, а не вул. Морозова, 11 м. Харків.
Водночас, акт виконаних робіт (наданих послуг) сам по собі не є безумовним доказом підтвердження заборгованості, як свідчать умови укладеного договору. 
Колегія суддів зауважує, що здійснення судом всебічного аналізу предмета і підстав заявленого позову сприяє з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Така правова позиція є сталою, послідовною та висловлена у низці постанов Верховного Суду від 26.02.2022 року у справі №06/785/21, від 14.12.2022 року у справі №910/16463/21, від 02.03.2023 року у справі №925/1662/21, від 14.09.2023 року у справ №920/874/22. Тож, з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Тому належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 року у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 року у справі №914/385/18, від 10.04.2019 року у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 року у справі №915/641/18, від 03.08.2022 року у справі №910/5408/21, від 21.09.2022 року у справі №904/3469/21.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).
Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо (аналогічна права позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.11.2020 року у справі №920/611/19).
Разом з тим, як вже було зазначено, формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів які підтверджують укладення між сторонами у справі договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії саме за договором №484 від 17.09.2024 року, доказів у підтвердження спожитої електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 58993,80 грн, у тому числі рахунки, акти.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що позивачем в порушення вимог Господарського процесуального кодексу до суду не було надано будь-яких договорів укладених сторонами у справі про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії саме за договором №484 від 17.09.2024 року та доказів у підтвердження спожитої електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 58993,80 грн, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.
Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції по справі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного підприємства «Компанія «Торгівельна мережа №1» без задоволення, з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 року у справі №922/4048/25, яке відповідає вимогам ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, має бути залишене без змін.
З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Компанія «Торгівельна мережа №1» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 року у справі №922/4048/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук