ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/1083/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 
Провадження №11-кп/818/157/26    Доповідач: ОСОБА_2 
Категорія: ч.1 ст.125 КК України 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: 

-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-обвинуваченого ОСОБА_7 ,
-захисника ОСОБА_8 ,
-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп`янськ Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без реєстрації фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 
-12.12.2024 Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 12.01.2025 приблизно о 18:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з потерпілим ОСОБА_9 . В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підійшов до останнього та наніс один удар кулаком правої руки в область правого ока та два удари кулаком правої руки в область лівого ока, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді синців в навколоочних областях, забійна рана на верхньому повіці лівого ока, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/8-4/25 від 14.01.2025, є легким тілесним ушкодженням.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування ч.1 ст.71 КК України та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що суд першої інстанції при постановленні вироку і призначенні покарання ОСОБА_7 повинен був врахувати вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.12.2024 та призначити останньому покарання із застосуванням положень ст.71 КК України, застосувавши вказані положення до невідбутого покарання у виді штрафу. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді 120 годин громадських робіт, на підставі ст.71 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.72 КК України, покарання, призначене за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.12.2024 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., виконувати самостійно. 

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 не  заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення покарання у виді громадських робіт. 

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України. 

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований, його щире каття – визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин. 

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд призначив обвинуваченому покарання, яке за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому доводи апеляційної скарги про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання є безпідставними, з огляду на відсутність у ній переконливих аргументів, які б обґрунтовували необхідність призначення більш суворого покарання.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.71 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими. 

Відповідно до ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. 

Згідно роз`яснень абзацу п`ятого пункту 10 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі засудження особи за злочин, вчинений у період невідбутого покарання за попереднім вироком, та призначення покарання, яке згідно з ч.3 ст.72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст.71 КК України і призначити за сукупністю вироків остаточне покарання. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання. 

Суд першої інстанції цих вимог не врахував, у зв`язку з чим безпідставно не застосовував положення ст.71 КК України, що призвело до невідповідності призначеного остаточного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст.71, 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.12.2024 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення. 

Головуючий:

Судді: