Окрема думка
судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 
ОСОБА_1 
справа № 686/13250/22
провадження № 51-4266 км 25
14 квітня 2026 року колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі головуючої ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , було розглянуто у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2025 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 Кримінального кодексу України (далі - КК).
За результатами касаційного розгляду касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, у порядку ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) вказані вище судові рішення стосовно ОСОБА_5 змінено, виключено з них посилання на протоколи допитів потерпілих, складені під час досудового розслідування, а в решті судові рішення залишено без зміни.
З рішенням колегії суддів щодо зміни вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_5 не погоджуюсь з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.
Мотивуючи своє рішення, колегія суддів зазначила, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, всупереч положенням ст. 95 КПК, для доведення винуватості ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 110 КК за діяння, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, посилався на протоколи допитів потерпілих, із наведенням змісту їхніх показань, наданих під час досудового розслідування, у зв`язку з чим уважала за необхідне виключити з вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції посилання на ці протоколи допитів.
Ураховуючи наведені вище приписи ст. 95 КПК, погоджуюся з висновками колегії суддів щодо порушення у цьому кримінальному провадженні принципу безпосередності дослідження доказів. Вважаю, що зазначене є порушенням норм кримінального процесуального закону. 
Разом з тим, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК, є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Однак, на мою думку, зазначене вище порушення КПК не є тим істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, оскільки таке порушення, в тому числі з огляду на зміст мотивувальної частини постанови суду касаційної інстанції, жодним чином не вплинуло на доведеність винуватості ОСОБА_5 , правильність кваліфікації його дій і призначення покарання.
За таких обставин, уважаю, що у мотивувальній частині прийнятого судом касаційної інстанції рішення доречним було б зазначити про вказане порушення кримінального процесуального закону з наведенням обґрунтувань про те, що таке порушення в цілому не перешкодило постановити законне й обґрунтоване судове рішення по суті пред`явленого обвинувачення, у зв`язку з чим, на мою думку, відсутні підстави для зміни судових рішень із зазначених підстав з огляду на те, що зміна судового рішення може бути лише у випадку істотного порушення КПК (ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК).
Отже, вважаю, що вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2025 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_5 слід було залишити без зміни.

Суддя   ОСОБА_1