Справа № 560/12157/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

22 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 38662200, далі – відповідач, ГУ ДСНС України у Хмельницькій області) щодо непроведення та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період проходження служби цивільного захисту: з 10.11.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця — січень 2008 року; з 01.03.2018 по 31.05.2019 з урахуванням базового місяця — березень 2018 року; зобов`язати відповідача провести йому індексацію грошового забезпечення за вказані періоди та виплатити її у нарахованому розмірі; стягнути з відповідача за порушення розрахунку при звільненні середній заробіток за кожний день затримки відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України та компенсацію втрати частини грошових доходів згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, починаючи з дня виключення зі списків особового складу — 19.02.2025 — по день фактичної виплати нарахованої індексації грошового забезпечення.
Ухвалою від 17.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження; зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області надати до суду в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали: інформацію про індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірний період (про нарахування, виплату та обчислення індексації), з наданням доказів на її підтвердження; інформацію про загальний розмір усіх виплат, проведених ОСОБА_1 при його звільненні та виключенні 19.02.2025 року зі списків особового складу частини (з розшифровкою складових такої суми, зокрема, - грошове забезпечення, одноразова грошова допомога при звільненні, компенсація за неотримане речове майно, компенсація за відпустки тощо); інформацію із детальним розрахунком грошового забезпечення ОСОБА_1 за два останніх місяця роботи перед звільненням (із зазначенням кількості робочих та відпрацьованих днів у кожному місяці); інформацію про середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Згідно із позовною заявою, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю з огляду на таке. 
Вказує, що 24.06.2025 з метою перевірки інформації про проведення (не проведення) індексації грошового забезпечення у період проходження служби цивільного захисту з 10.11.2017 по 19.07.2022 він письмово звернувся до відповідача з клопотанням надати йому відповідну документально підтверджену інформацію.
Зазначає, що листом від 30.06.2025 № 6702-3895/6709 відповідач надав відповідне роз`яснення та додав до нього Довідку про суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період служби в ГУ ДСНС України у Хмельницькій області з 10.11.2017 по 19.07.2022.
Стверджує, що невиконання відповідачем свого законодавчо визначеного обов`язку щодо проведення мені у період проходження служби цивільного захисту з 10.11.2017 по 31.05.2019 належної індексації грошового забезпечення позбавило позивача законного виду доходу, що у свою чергу завдало йому матеріальної та й непоправної моральної шкоди.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не проведення йому в період з 10.11.2017 по 31.05.2019 належної індексації грошового забезпечення, - незаконною та протиправною, оскільки цим самим порушено конституційне право позивача на отримання грошового забезпечення в належному розмірі.
Згідно із відзивом на позовну заяву, відповідач просить відмовити у позові з таких підстав. 
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління та зобов`язання провести індексацію грошового забезпечення за період 10.11.2017-28.02.2018 з урахуванням базового місяця – січень 2008 року, то відповідач вказує, що місяць призначення на посаду листопад 2017 року є базовим для індексації грошового забезпечення, так як позивач був призначений на новостворену посаду.
Зазначає, що, якщо працівника прийнято на роботу на новостворену посаду, базовим місяцем для нього буде місяць створення нової посади (її введення до штатного розпису). Адже, як стверджує відповідач, саме в цьому місяці зміни до штату було затверджено, отже став відомий розмір окладу за цією посадою. 
В такому випадку, на думку відповідача, місяць введення посади до штату вважається базовим для нарахування індексації.
Із приводу позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління та зобов`язання провести індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по 31.05.2019 з урахуванням базового місяця – березень 2018 року, то відповідач посилається на те, що за вказаний період, Головне управління належним чином нараховувало та виплачувало індексацію грошового забезпечення, починаючи з грудня 2018 року, коли величина індексу споживчих цін перевищила встановлений поріг, і з урахуванням березня 2018 року як базового місяця.
Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління за порушення розрахунку при звільненні середнього заробітку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, то відповідач вказує, що право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення, а тому посилання позивача на те, що він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення є неспроможними та передчасними.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач - ОСОБА_1 проходив службу цивільного захисту у Головному управлінні ДСНС України у Хмельницькій області. 
Наказом ДСНС України від 10.11.2017 № 622 позивача призначено на посаду начальника Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області з установленням посадового окладу 1775,00 грн.
Наказом ДСНС України від 07.02.2025 № 100 позивача звільнено із служби цивільного захисту.
Наказом Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області від 19.02.2025 № 100 позивача, серед іншого, 19.02.2025 виключено із списків особового складу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області та знято з усіх видів забезпечення. 
24.06.2025 позивач звернувся до відповідача із запитом щодо надання інформації про проведення індексації грошового забезпечення. 
Листом від 30.06.2025 та доданими до нього довідками відповідач надав позивачу інформацію про суми нарахованої та виплаченої індексації, а також про визначення базового місяця для її обчислення.
Із інформаційної довідки про встановлення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення суд установив, що відповідач визначив: листопад 2017 року базовим місяцем для обчислення індексації у зв`язку з призначенням позивача на новостворену посаду; березень 2018 року базовим місяцем з 01.03.2018 у зв`язку зі зміною системи грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Із довідки про суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, а також інших матеріалів, поданих відповідачем, суд установив, що після березня 2018 року в документах відповідача відображені дані про нарахування та виплату індексації в окремих місяцях спірного періоду. 
Водночас повного та зрозумілого помісячного розрахунку індексації за період з 01.03.2018 по 31.05.2019, який давав би змогу перевірити правильність застосування ГУ ДСНС України у Хмельницькій області абзаців третього - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», відповідач до суду не подав.
Із довідки про повний розрахунок при звільненні суд установив, що 19.02.2025 позивачу при звільненні виплачено грошове забезпечення, компенсацію за невикористані дні відпустки, одноразову грошову допомогу при звільненні та інші належні суми. 
Загальна сума виплат, відображених у довідці, становить 890246,08 грн. 
Окрема сума індексації грошового забезпечення за спірні періоди 2017–2019 років у вказаній довідці як виплачена не зазначена. 
Окрема сума індексації грошового забезпечення за спірні періоди 2017–2019 років у цій довідці як виплачена не зазначена.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
Частинами першою, другою статті 125 Кодексу цивільного захисту України (далі – КЦЗУ - у редакціях, чинних у спірні періоди) встановлено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.
Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Суд виходить з того, що ці положення є спеціальними для правовідносин, пов`язаних із проходженням служби цивільного захисту.
Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі – Закон № 1282-XII у редакціях, чинних у спірні періоди) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII, для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Згідно із статтею 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.
Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.
Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.
Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
За частиною першої статті 4 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частина друга статті 5 Закону № 1282-XII передбачає, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Частина друга статті 6 Закону № 1282-XII встановлює, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок № 1078 у редакціях, чинних у спірні періоди) визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до абзацу першого пункту 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей.
Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Індексація страхових виплат від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Сума індексації пенсій та щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей у разі підвищення їх розмірів розраховується як різниця між сумою індексації, визначеною до 11 жовтня 2017 р., та сумою підвищення цих виплат до повного погашення суми індексації відповідно до пункту 5 цього Порядку.
З огляду на викладене вище, з урахуванням статті 125 Кодексу цивільного захисту України та характеру проходження позивачем служби цивільного захисту суд доходить висновку, що грошове забезпечення позивача підлягало індексації за правилами Закону № 1282-XII та Порядку № 1078.
За абзацом першим пункту 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Абзаци три — шість пункту 5 Порядку № 1078 встановлюють, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було врегульовано структуру та умови грошового забезпечення відповідної категорії осіб, а постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» - встановлено нові розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. 
Суд виходить з того, що застосування постанови № 704 з 01.03.2018 є юридично значущою обставиною для визначення місяця підвищення посадових окладів у спірних правовідносинах.
Так, на дату звільнення позивача статті 116, 117 КЗпП України діяли в редакції, яка передбачала обов`язок провести розрахунок у день звільнення, а в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум - виплату середнього заробітку за весь час затримки, але не більш як за шість місяців. 
Стала практика Верховного Суду допускає застосування цих норм до спорів щодо належних виплат при припиненні публічної служби.
Стаття 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі – Закон № 2050-III у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) визначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 цього Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
За статтею 3 Закону № 2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159 у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Порядок № 159 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (пункт 1 Порядку № 159).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. 
За пунктом 4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. 
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.
Пунктом 7 цього порядку встановлено, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. 
Так, щодо вимог позивача за період з 10.11.2017 по 28.02.2018 року, то суд зазначає про таке. 
Спір у цій частині стосується того, чи міг відповідач визначити листопад 2017 року базовим місяцем для обчислення індексації лише з огляду на факт призначення позивача на новостворену посаду.
Суд виходить з того, що за змістом статей 1, 2, 4, 5, 6 Закону № 1282-XII, пункту 1-1, пункту 2, абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 юридично значущою підставою для початку нового обчислення індексу споживчих цін є нормативне підвищення тарифних ставок (окладів), а не кадрове рішення про призначення конкретної особи на посаду.
Такий підхід узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду.
Так, у постановах від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 12.05.2022 у справі № 580/3335/21, від 28.09.2022 у справі № 400/1119/21, від 22.03.2023 у справі № 380/1730/22 Верховний Суд виходив із того, що при вирішенні спорів щодо індексації за період до березня 2018 року визначальним є останнє системне нормативне підвищення окладів, а не індивідуальне кадрове рішення щодо працівника; для відповідної категорії спорів таким місяцем є січень 2008 року, а наступне системне підвищення відбулося лише з березня 2018 року.
Відповідач у своїй довідці прямо зазначив, що вважає базовим місяцем листопад 2017 року саме у зв`язку з призначенням позивача на новостворену посаду.
Оскільки така мотивація відповідача суперечить наведеним нормам права та вказаній практиці Верховного Суду, суд доходить висновку, що у частині ненарахування та невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 10.11.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року бездіяльність відповідача є протиправною.
Належним способом захисту в цій частині є: визнання протиправною бездіяльності відповідача; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію за зазначений період.
Водночас, суд не наділений повноваженнями здійснювати замість відповідача розрахунок конкретної суми індексації, оскільки саме відповідач веде облік грошового забезпечення та володіє первинними бухгалтерськими документами, необхідними для такого розрахунку.
Такий підхід відповідає змісту адміністративного судового контролю, за яким суд перевіряє правомірність поведінки суб`єкта владних повноважень, але не підміняє його у здійсненні дискреційно не визначених, проте технічно розрахункових дій.
Із приводу вимог позивача за період з 01.03.2018 по 31.05.2019 року, то суд вказує на таке. 
У цій частині суд насамперед зазначає, що з 01.03.2018 у зв`язку із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України № 704 відбулося нормативне підвищення посадових окладів, а тому березень 2018 року є місяцем підвищення доходу в розумінні абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078. 
Разом з тим, суд виходить з того, що саме по собі визначення березня 2018 року місяцем підвищення доходу не вичерпує правового аналізу спірних правовідносин.
Суд вказує на те, що після березня 2018 року нарахування індексації залежить від застосування абзаців третього — шостого пункту 5 Порядку № 1078, а саме від з`ясування: чи перевищив розмір підвищення доходу суму індексації, що склалася у березні 2018 року; чи виникла у березні 2018 року індексація-різниця; чи виникали у наступних місяцях підстави для нарахування поточної індексації.
Так, відповідач надав довідку про суми нарахованої та виплаченої індексації позивачу, з якої вбачається відображення певних сум індексації у частині місяців спірного періоду. Проте, суд виходить з того, що сама по собі наявність окремих сум у довідці не доводить правомірності дій відповідача в цілому, оскільки не дає змоги перевірити, чи застосував відповідач правила абзаців третього — шостого пункту 5 Порядку № 1078 правильно і в повному обсязі.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідачеві лежав обов`язок довести правомірність своєї поведінки у цій частині спору. 
Для цього він повинен був подати суду належний та повний розрахунок, який дозволяв би перевірити: розмір підвищення доходу у березні 2018 року; суму індексації, яка склалася на той момент; наявність чи відсутність індексації-різниці; правомірність нарахування або ненарахування індексації у кожному зі спірних місяців; повноту фактичної виплати відповідних сум.
Однак зазначених вище обставин належними та допустимими доказами відповідач не довів.
Отже, ГУ ДСНС України у Хмельницькій області не довело правомірність своєї поведінки щодо індексації за період з 01.03.2018 по 31.05.2019 у розумінні частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин суд дійшов висновку, що у частині ненарахування та невиплати у належному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 31.05.2019 бездіяльність відповідача є протиправною.
При цьому, належним способом захисту є не самостійне визначення судом конкретної суми індексації за кожен місяць, а зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію за цей період відповідно до вимог абзаців третього — шостого пункту 5 Порядку № 1078 з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу.
Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то суд виходить із таких міркувань. 
За змістом положень статей 116, 117 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний провести повний розрахунок у день звільнення, а в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум настає відповідальність у вигляді виплати середнього заробітку за весь час затримки, але не більш як за шість місяців.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 роз`яснила, що під належними звільненому працівникові сумами слід розуміти всі виплати, на які працівник має право станом на дату звільнення; якщо спір про їх розмір вирішено частково, розмір відшкодування визначає суд, який вирішує спір по суті. 
Цей підхід підтримано у подальшій практиці Верховного Суду, зокрема у постановах від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19 та від 11.02.2021 у справі № 240/532/20.
Разом з тим, у цій справі суд не визначає у резолютивній частині конкретний грошовий розмір заборгованості з індексації, а лише зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити індексацію за відповідні періоди. 
За такого способу захисту у межах цього рішення відсутня визначена судом грошова база, необхідна для безпосереднього обчислення відшкодування за статтею 117 КЗпП України.
Отже, за наявних установлених судом обставин та за обраного способу захисту підстав для задоволення вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у цій справі немає.
Тому в задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід відмовити.
Із приводу вимоги про компенсацію позивачу втрати частини грошових доходів, то суд зазначає про таке. 
За змістом статей 1, 2, 3 Закону № 2050-III та пунктів 2, 3, 4, 7 Порядку № 159 компенсація втрати частини грошових доходів має похідний характер і розраховується від нарахованого, але невиплаченого доходу.
Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, а також у зразковій справі від 11.04.2025 № Пз/990/14/24 (№ 280/8933/24) виходив із того, що компенсація втрати частини доходів пов`язана із затримкою виплати вже визначеного грошового доходу, у тому числі індексації.
Оскільки в межах цього рішення суд не встановлює конкретного розміру основної грошової заборгованості, а лише зобов`язує відповідача провести її первинне нарахування, підстав для визначення і стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у суду немає.
Отже, у цій частині позову також слід відмовити.
З огляду на викладене вище, за результатами розгляду справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідач неправомірно визначив листопад 2017 року базовим місяцем для обчислення індексації за період з 10.11.2017 по 28.02.2018, оскільки для цього періоду юридично значущим є січень 2008 року як місяць останнього системного нормативного підвищення окладів до березня 2018 року.
Відповідач не довів правомірність своєї поведінки щодо індексації за період з 01.03.2018 по 31.05.2019, оскільки не надав належних та допустимих доказів, які б давали змогу перевірити правильність застосування ним абзаців третього — шостого пункту 5 Порядку № 1078.
У зв`язку з цим, бездіяльність відповідача щодо: ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 10.11.2017 по 28.02.2018; ненарахування та невиплати у належному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 31.05.2019, є протиправною. 
Належним способом захисту є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію: за період з 10.11.2017 по 28.02.2018 - із застосуванням базового місяця січень 2008 року; за період з 01.03.2018 по 31.05.2019 - відповідно до вимог абзаців третього - шостого пункту 5 Порядку № 1078 з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу.
Вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у цій справі задоволенню не підлягають.
Отже, позов у цій справі підлягає частковому задоволенню.
Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів сторін, суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Підстави для розподілу судових витрат у цій справі відсутні. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області щодо: ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 10 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року; ненарахування та невиплати у належному розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 травня 2019 року відповідно до вимог абзаців третього - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення: за період з 10 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року - із застосуванням базового місяця - січень 2008 року; за період з 01 березня 2018 року по 31 травня 2019 року - відповідно до вимог абзаців третього - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (вул. Героїв Чорнобиля, 1/2, м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29008 , код ЄДРПОУ - 38662200) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений