ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/5119/24    Головуючий в 1 інст. Телегуз С.М.
Провадження №33/807/60/26    Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року    місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Александрова О.О., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Александрова О.О. на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №809324 та ААД №908484, складених 15 червня 2024 року, 15 червня 2024 року близько 03:32 год. в м.Запоріжжя, Дніпровський район, по пр.Соборний, 177а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, та з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.1а, п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушення ПДР. Про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Александров О.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що до протоколів не додано жодних судових рішень, які набрали законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яке свідчило про наявність повторності вчиненого правопорушення.
Вказує, що у постанові серії ЕАС № 7347163 від 17 липня 2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП - відсутній підпис особи, яка винесла постанову, відсутня інформація про дату отримання постанови та підпис правопорушника, відсутня інформація про дату надсилання рекомендованим листом копії постанови правопорушнику, відсутні докази та/або посилання на докази, які б підтверджували керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що передбачено ч.2. ст.126 КУпАП.
До того ж, вказана постанова за ч.2 ст.126 КУпАП не містить жодного підпису, прізвища, ім`я, по-батькові особи, яка засвідчує зазначену роздруківку постанови.
Зазначає, що наявні в матеріалах справи витяг з бази даних Інформаційного порталу НП та довідка інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП, відповідно до яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, не можна вважати належними та допустимими доказами у справі, оскільки з долучених документів не можливо встановити, чи набрала постанова законної сили та чи не було її оскаржено у встановленому законом порядку.
За вказаних обставин, вважає, що постанова серії ЕАС № 7347163 від 17 липня 2023 року є такою, що станом на 15 червня 2024 року не набула законної сили, що в свою чергу передбачає незаконність протоколу серії ААД №908484 від 15 червня 2024 року.
Посилається на небезперервність відеозапису події.
Вказує на відсутність підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не мав жодних ознак сп`яніння. 
Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не заперечував та погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, проте, впродовж більш ніж півтори години поліцейські тримали ОСОБА_1 біля закладу охорони здоров`я та не вживали жодних дій щодо забезпечення проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.
Вважає, що факт не проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння цілком лежить на бездіяльності працівників поліції та на бездіяльності працівників закладу охорони здоров`я.

30 серпня 2024 року на адресу апеляційного суду через систему «Електронний суд» від захисника-адвоката Александрова О.О. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП до звільнення його з військової служби.
Вирішуючи питання щодо заявленого захисником-адвокатом Александровим О.О. клопотання, апеляційний суд звертає увагу на таке. 
За змістом положень ст.294 КУпАП, участь в апеляційному розгляді осіб – учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.
Апеляційний суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
У листі Верховного Суду від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25, який адресований апеляційним та місцевим судам загальної юрисдикції, зазначено, що зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі, можливе лише після внесення відповідних змін до КУпАП.
У зв`язку з наведеним, клопотання захисника-адвоката Александрова О.О. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП до звільнення його з військової служби задоволенню не підлягає.

Заявлене захисником-адвокатом Александровим О.О. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 участі при розгляді справи судом першої інстанції не брав, 23 липня 2024 року копію постанови суду першої інстанції отримано його матір`ю, та вже 29 липня 2024 року захисник-адвокат Александров О.О. звернувся до суду першої інстанції з заявою про ознайомлення з матеріалами справи щодо ОСОБА_1 08 серпня 2024 року захисником-адвокатом Александровим О.О. подано апеляційну скаргу, в якій, окрім іншого, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2024 року, при цьому, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання 26 лютого 2026 року апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) не з`явився, захисник останнього – адвокат Александров О.О. зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, вважав за можливе розглядати справу апеляційним судом за відсутності ОСОБА_1 , зазначив про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі  ОСОБА_1 . 

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Александрова О.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При апеляційному розгляді встановлено таке.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, (порушення вимог п.2.5 ПДР України), засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Винуватість  ОСОБА_1  у порушенні вимог п.2.5 України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №809324 від 15 червня 2024 року, згідно з яким, 15 червня 2024 року близько 03:32 год. в м.Запоріжжя, Дніпровський район, по пр.Соборний, 177а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під час відеозапису. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР. Про повторність попереджений, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.130 КУпАП;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 червня 2024 року;
- у довідці про відсутність повторності у ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП. Разом з цим, у цій же довідці зазначено про те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя №335/6694/23 від 28 липня 2023 року штраф 17000,00 грн без позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів за ч.1 ст.130 КУпАП;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Мрука Г., згідно з яким, останній доповідає, що 15 червня 2024 року під час несення служби о 03-32 годині було виявлено та зупинено транспортний засіб Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який пояснив, що є військовослужбовцем певної військової частини. Під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився під час відеозапису. У зв`язку з цим на ОСОБА_1 складено протокол серії ААД №809324 за ч.2 ст.130 КУпАП тощо, від керування транспортним засобом водія відсторонено, подія фіксувалась на БК №№471855, 473578.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.5 ПДР України), при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та в установленому законом порядку, шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, зазначений останнім під час складання протоколу, будь-яких заяв, клопотань не надсилав.
При апеляційному розгляді справи захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Александров О.О. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі. 
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Стосовно доводів апелянта щодо відсутності безперервного відеозапису події, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самих відеозаписів є очевидним, що ці записи здійснювались працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаними відеозаписами, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказані відеозаписи не є єдиними доказами у справі, ці записи узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Те, що самі відеозаписи складаються з окремих файлів, само по собі не вказує на недопустимість вказаних відеозаписів як доказу.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
Перевіряючи доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності у ОСОБА_1 на час події ознак наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події.
З відеозапису події убачається, що працівником поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, про що останнього було повідомлено. Окрім того, поліцейськими здійснювався візуальний огляд ОСОБА_1 , а також проведений поверхневий огляд транспортного засобу під керуванням останнього, у якому було виявлено 2 шприца. 
Викладене і стало підставою для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу. 
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.
Перевіряючи доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Згідно з положеннями п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.
Пунктом 12 Розділу 2 вказаної вище Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з відеозаписом, після виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 вищевказаних ознак наркотичного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився.
Наявним в матеріалах справи відеозаписом зафіксовано, що після доставки ОСОБА_1 до медичного закладу, огляд останнього одразу не проводився у зв`язку з повітряною тривогою. Через певний час ОСОБА_1 зазначив про те, що він відмовляється від проходження огляду, оскільки в нього немає часу чекати, повідомив, що пройде цей огляд пізніше разом зі своєю матір`ю. 
Тому, твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що відеозаписом не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, суперечать фактичним обставинам справи. 
Враховуючи викладене, до версії сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, суд апеляційної інстанції ставиться критично. 
Те, що ОСОБА_1 в подальшому самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено (згідно з висновком лікаря №5722 від 15 червня 2024 року, який складений 15 червня 2024 року), не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.
Не свідчать про таке і надані апеляційному суду стороною захисту через систему «Електронний суд» докази, зокрема: акт медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №5722 від 15 червня 2024 року; результату аналізу токсикологічних досліджень сечі на вміст етанолу методом газової хроматографії № 2077 від 15 червня 2024 року; результат імунохроматографічного дослідження сечі на вміст наркотичних речовин комбінованим тестом «Wondfo» на виявлення 10 наркотиків та комбінованим тестом «Assure Tech» на виявлення 3 наркотиків №№3012,3013 від 15 червня 2024 року, що також не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення. 
Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Викладених вимог щодо порядку проходження огляду ОСОБА_1 не дотримано, оскільки огляд останнього проводився не у присутності поліцейського.
В свою чергу, згідно з положеннями вищевказаної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Більш того, стосовно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Суд апеляційної інстанції вважає, що за наведених обставин, інспектором поліції у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, на підставі матеріалів обґрунтовано був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Разом з цим, перевіряючи доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Частиною 1 статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого із порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є вчинення особою діяння повторно протягом року. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки виключає відповідальність саме за частиною другою статті 130 КУпАП.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №809324 від 15 червня 2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, при формулюванні суті правопорушення не відображено, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року.
Не вказано такого і в оскаржуваній постанові суду, відповідно не зазначено, коли саме вчинено попереднє аналогічне правопорушення. 
В матеріалах справи відсутня копія відповідної постанови суду щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КупАП, на що обґрунтовано звертає увагу апелянт. 
Відомості, зазначені у довідці старшого інспектора відділу адміністративної практики, на яку послався суд, не підтверджені належним чином. 
Відповідно, кваліфікуюча ознака повторності в цьому випадку не підтверджена доказами, які б можна було визнати достатніми. 
За таких обставин, дії ОСОБА_1 мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фабулі, викладеній в самому протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові. 
Отже, на підставі положень ч.8 ст.294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 та накладеного на нього стягнення за ст.130 КУпАП.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо недоведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 

Щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №908484 від 15 червня 2024 року за ч.5 ст.126 КК України.
До вказаного протоколу додано: рапорт працівника поліції, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7347163 від 17 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП; довідку про наявність повторності у ОСОБА_1 за ст.126 КУпАП, про те, що останній не отримував посвідчення водія, про те, що 17 липня 2023 року складено постанову серії ЕАС №7347163 за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн; реєстраційну картку на транспортний засіб; відеозапис події.
Дослідивши наявні в справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
На думку апеляційного суду, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки на його підтвердження достатніх доказів в матеріалах справи немає.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №908484 від 15 червня 2024 2025 року, складеному щодо ОСОБА_1 , зазначено, що 15 червня 2024 року о 03:32 год. в м.Запоріжжя, по пр.Соборний, 177а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 17 липня 2023 року постановою серії ЕАС №7347163 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, чим порушив п.2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 згідно із складеним протоколом, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною п`ятою статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Так, частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Частиною третьою цієї статті передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною четвертою вказаної статті передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно з доданою до протоколу копією постанови серії ЕАС №7347163 від 17 липня 2023 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн за ч.2 ст.126 КУпАП, за те, що водій, керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Проте, відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії тощо, передбачена частиною першою статті 126 КУпАП, яка в свою чергу не утворює повторності по відношенню до частини п`ятої цієї статті. 
Саме на цю постанову міститься посилання у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі.
В свою чергу в оскаржуваній постанові суду міститься посилання на постанову серії ЕАС №7347163 від іншої дати – від 22 березня 2023 року.
З метою перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі, за клопотанням захисника апеляційним судом був скерований запит на адресу Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП щодо надання відомостей щодо отримання копії постанови серії ЕАС№7347163 від 17 липня 2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 , щодо її оскарження та виконання.
13 січня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшла відповідь УПП в Запорізькій області ДПП №68/41/32-2026 від 05 січня 2026 року, згідно з якою ОСОБА_1 копію постанови серії ЕАС№7347163 від 17 липня 2023 року отримав на місці вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується його підписом, інформація щодо оскарження постанови ОСОБА_1 в УПП Запорізької області ДПП відсутня. Постанова серії ЕАС№7347163 від 17 липня 2023 року була сплачена в однократному розмірі 29 липня 2023 року. 
Проте, зміст копії постанови, що додана до цієї відповіді, в частині, що стосується суті вчиненого правопорушення, відрізняється від копії постанови, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, де, як вказано вище, містяться істотні суперечності, оскільки кваліфікація діяння не узгоджується із суттю сформульованого правопорушення.
Отже, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що змістом долученої до протоколу постанови не підтверджується вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, є слушними. 
В оскаржуваній постанові суду при формулюванні суті правопорушення за ст.126 КУпАП також не зазначено, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене частиною другою вказаної статті.
З урахуванням викладеного, на переконання суду апеляційної інстанції, матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. 
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі – презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Проте, суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи в цій частині та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є передчасними.
З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на те, що провадження в справі в цій частині закривається з реабілітуючих підстав – через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, перевірка інших доводів, викладених в апеляційній скарзі щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, вирішального значення не має.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Александрову О.О. строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2024 року.
Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП скасувати в частині притягнення останнього до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП, провадження в справі в цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. 
Постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП - як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає..

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 334/5119/24