Справа № 177/833/26
Провадження № 2/177/952/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
16 квітня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Березюк М. В.
за участі: секретаря Бабєєва К. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, - 

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суд з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що зареєстрований 11.08.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 523, а також просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття.
В обґрунтування позову позивач зазначила про те, що з відповідачем вони мають спільну малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як зазначає позивач, сторони з 02 січня 2026 року припинили шлюбні стосунки у зв`язку із постійними побутовими конфліктами, відсутністю порозуміння, що є перешкодою для подальшого існування сім`ї. Крім того, позивач зазначила, що відповідач є працездатним, проте не надає на належному рівні допомоги на утримання їх спільної малолітньої дитини, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини, на задоволенні якого наполягає.
Ухвалою судді від 19.03.2026 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, 16.04.2026 року через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з`явився, 16.04.2026 року через канцелярію суду надав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував проти задоволення позову. 
В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.08.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 523.
Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
В період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої у свідоцтві про народження записані сторони по справі.
Позивач стверджує, що з 02 січня 2026 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе.
Відповідач у судове засідання не з`явився, в заяві від 16.04.2026 року про розгляд справи за його відсутності обставини викладені в позові не заперечив.
Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки заяви по суті справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові зникло, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в своїх заявах суду, жоден з них не висловив бажання збереження шлюбу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню.
Під час державної реєстрації шлюбу 11.08.2012 року позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». В позовній заяві позивачка просила суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».
Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, в розмірі 665,60 грн, а інша частина в розмірі 665,60 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної малолітньої доньки суд вважає, що вони також підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Малолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, як зазначила позивач та не заперечив відповідач у заяві від 16.04.2026 року.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення, зокрема не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку, про що надав суду окрему заяву, вказане визнання позову не суперечить закону і не порушує права інших осіб, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн (за вимогою про стягнення аліментів), від сплати яких звільнена позивач.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 206, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити. 
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11.08.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 523 - розірвати. 
Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », яке вона змінила на « ОСОБА_5 » під час державної реєстрації шлюбу.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи стягнення з 17 березня 2026 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду, що складає 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду, відповідно до квитанції до платіжної інструкції №2.558670871.1 від 05.03.2026 року, а саме 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя    М.В. Березюк