Справа № 740/212/26 
Провадження № 2/740/904/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

21 квітня 2026 року      місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (надалі – ТОВ «Укр кредит фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
16 січня 2026 року ТОВ «Укр кредит фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 31213,00 грн та судового збору у розмірі 2662,40 грн. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.08.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1440-7986. Відповідно до умов договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на умовах: сума кредиту – 5000,00 грн, строк кредитування – 365 днів, базовий період – 30 днів, знижена % ставка – 1,00% в день, стандартна % ставка: 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору; 0,75% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або дати фактичного повернення всієї суми Кредиту.
Додатковою угодою № 1 від 13.09.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1440-7986 від 29.08.2024 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових грошових коштів у кредит у розмірі 1500,00 грн.
Також Додатковою угодою № 2 від 16.10.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1440-7986 від 29.08.2024 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових грошових коштів у кредит у розмірі 7000,00 грн.
Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1440-7986 від 29.08.2024, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. 
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, а тому станом на 26.11.2025 виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 31213,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за кредитом; 22183,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 1050,00 грн - заборгованість за комісією; 980,00 грн - заборгованість за штрафом. 
У зв`язку з наведеним, позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого 2026 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 10 год 10 хв 11 березня 2026 року, яке в подальшому відкладено на 12 год 00 хв 21 квітня 2026 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Однак, у позовній заяві заявив клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд провести розгляд даної справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. У встановлений судом строк відзив на позов не подав.
У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. 
Судом встановлено, що 29.08.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1440-7986. Відповідно до умов договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на умовах: сума кредиту – 5000,00 грн, строк кредитування – 365 днів, базовий період – 30 днів, знижена % ставка – 1,00% в день, стандартна % ставка: 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору; 0,75% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або дати фактичного повернення всієї суми Кредиту; комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту (а.с. 11-22).
Кредитний договір підписаний від імені позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9832.
Додатковою угодою № 1 від 13.09.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1440-7986 від 29.08.2024 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових грошових коштів у кредит у розмірі 1500,00 грн (а.с. зворотна сторона 33-35).
Додаткову угоду підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3250.
Також Додатковою угодою № 2 від 16.10.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1440-7986 від 29.08.2024 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових грошових коштів у кредит у розмірі 7000,00 грн (а.с. 37-38).
Додаткову угоду підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9854.
Копією квитанції № 2509936294, підтверджено успішне перерахування 29 серпня 2024 року грошових коштів у розмірі 5000,00 грн на картку 444111*93, призначення платіжної операції видача кредитних коштів за договором 1440-7986 від 29.08.2024 (а.с. зворотна сторона).
Згідно копії квитанції № 2517326293, підтверджено успішне перерахування 13 вересня 2024 року грошових коштів у розмірі 1500,00 грн на картку 444111*93, призначення платіжної операції видача кредитних коштів за договором 1440-7986 (а.с. 32).
Згідно копії квитанції № 2533339563, підтверджено успішне перерахування 16 жовтня 2024 року грошових коштів у розмірі 7000,00 грн на картку 444111*93, призначення платіжної операції видача кредитних коштів за договором 1440-7986 (а.с. зворотна сторона 32).
Під час укладення договору відповідачем здійснено дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, зокрема, створено заявку на отримання кредиту, пройдено перевірку та надано сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифіковано за допомогою технології BankID, самостійно внесено до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку він бажав отримати кредит. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
З довідки ТОВ «Укр кредит фінанс» про перерахування суми кредиту по договору № 1440-7986 за допомогою системи LiqPay слідує, що 29.08.2024 здійснено платіж № 2509936294 на платіжну картку ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 з призначенням платежу «видача кредиту», сума платежу 5000,00 грн, 13.09.2024 здійснено платіж № 2517326293 на платіжну картку ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 у розмірі 1500,00 грн, тип операції – «добор по кредиту», 16.10.2024 здійснено платіж № 2533339563 на платіжну картку ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 у розмірі 7000,00 грн, тип операції – «добор по кредиту» (а.с. 40).
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором.
Так, згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 26.11.2025 становить 31213,00 грн з яких: 7000,00 грн – основний борг; 22183,00 грн – залишок відсотків; 1050,00 грн – залишок комісій; 980,00 грн – залишок штрафів (а.с. зворотна сторона 40-46).
Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1440-7986 від 29.08.2024, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. 
Однак всупереч умовам кредитного договору, відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.
Відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Вищевказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.
Водночас, вирішуючи питання про стягнення заборгованості у вищевказаному розмір, суд дійшов таких висновків.
У рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, суперечить основним засадам цивільного законодавства.
У цьому випадку комісія у розмірі 980,00 грн нараховувалася саме за надання кредиту та надання додаткових грошових коштів у кредит, а тому стягненню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по штрафу суд виходить з наступного.
Так, згідно з розділом 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває на даний час.
Враховуючи те, що заборгованість за штрафом у відповідача за кредитним договором від 29.08.2024 виникла у період дії в Україні воєнного стану, суд вважає, що вказана заборгованість у розмірі 980,00 грн стягненню з відповідача не підлягає, а тому, в цій частині позову слід відмовити.
Жодних доказів спростування твердження позивача щодо користування та отримання кредитних коштів відповідач не надав.
Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.
Водночас, позивач просить стягнути 31213,00 грн, однак до суми включено комісію у розмірі 1050,00 грн та штраф у розмірі 980,00 грн. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 29183,00 грн.
Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оскільки відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми заборгованості за кредитним договором № 1440-7986 від 29.08.2024, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього 29183,00 грн, з яких: 7000,00 грн – заборгованість за кредитом; 22183,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з приписами ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн в дохід держави (із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі), який відповідно до ст. 141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 2662,40х93,49%=2489,07 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280, 282 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,-
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1440-7986 від 29.08.2024 у розмірі 29183 (двадцять дев`ять тисяч сто вісімдесят три) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» 2489 (дві тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 07 копійок судового збору. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя О.В. Роздайбіда