Справа №295/4913/26
Категорія 38
2/295/3392/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.
при секретарі Желєвій Т.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,- 

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «ФК «Єврокредит» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 05.06.2019 року між АТ «Мегабанк» як кредитодавцем та ОСОБА_1 – позичальником, укладено кредитний договір з визначеним учасниками такого правочину розміром кредиту, строком користування кредитними коштами, а також передбаченої до сплати відсоткової ставки та суми комісійних виплат.
Позивач зауважує, що свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків та комісії за користування кредитом відповідач виконала не в повному обсязі, допустила прострочення здійснення строкових платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 161 440,52 грн., з яких: 69 055,64 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 30 979,32 грн. сума заборгованості за відсотками, 61 405,56 грн. – заборгованість за комісією.
Сторона вказує, що 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
В подальшому, 27.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Первісний кредитор) уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (Новий кредитор) Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі, і право вимоги до Відповідача – боржника за Кредитним договором № 85-010-855-2-19-Г від 05.06.2019 року.
Посилаючись на положення законодавства в розрізі обов`язковості виконання зобов`язань, умов їх припинення, а також в частині заміни кредитора іншою особою у зв`язку з відступленням права вимоги, позивач просить стягнути на його користь суму заборгованості за договором на суму 161 440,52 грн., відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору - 2662,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 200,00 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2026 року по справі відкрите спрощене позовне провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.06.2019 року між АТ «Мегабанк» та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого АТ «Мегабанк» як кредитодавець надав, а ОСОБА_1 – позичальник, отримала грошові кошти в розмірі 81 224,00 грн. на споживчі цілі.
Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає з 05.06.2019 року по 02.06.2023 року (п.2.2 договору), за користування кредитом позичальник сплачує проценти, що нараховуються на суму заборгованості, на рівні 10,0 % річних.
Відповідно до п.2.11 договору процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п. 2.2. договору, становить 0,1 % річних.
Учасниками погоджено розмір щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості – 1,4 % (п.2.8 договору).
У відповідності до п.4.1 договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором.
Згідно з п.4.4 договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості, при цьому, правовідносини сторін за договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту, кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому в п.2.11 договору, а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штрафу розмірі, передбаченому п.6.3 договору.
Пунктом 6.3 договору визначено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту.
Учасниками погоджено графік погашення кредиту.
03.09.2024 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
У п. 1 вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб підприємців та/або юридичних осіб, Зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – «Основні договори», надалі за текстом – Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Згідно довідки-розрахунку АТ «Мегабанк» станом на 03.09.2024 року за боржником ОСОБА_1 обліковано заборгованість на суму 161 440,52 грн., з яких: 69 055,64 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 30 979,32 грн. сума заборгованості за відсотками, 61 405,56 грн. – заборгованість за комісією.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги.
У п. 1 вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, Зазначених у Додатку №1 до цього Договору (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами), надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – «Основні договори», надалі за текстом – Права вимоги.
Згідно витягу з реєстру боржників з відомостями про боржника ОСОБА_1 станом на 03.09.2024 року заборгованість позичальника становила 161 440,52 грн., з яких: 69 055,64 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 30 979,32 грн. сума заборгованості за відсотками, 61 405,56 грн. – заборгованість за комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У відповідності до п.4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на час укладення договору, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Як зазначалось вище, на підставі послідовно укладених договорів про відступлення права вимоги позивачем набуто права вимоги до відповідача в обсязі заборгованості, пов`язаної з невиконанням умов кредитного договору.
При цьому, суд не може в повній мірі погодитись з коректністю розрахунків заборгованості виходячи з такого.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. 
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Умовами договору сторони взаємно погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, з цього моменту, кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому в п.2.11 договору, а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штрафу розмірі, передбаченому п.6.3 договору.
З поданих позивачем розрахунків слідує, що позичальником здійснено останній платіж з погашення кредитної заборгованості, відсотків та комісійної винагороди 01.04.2020 року, після чого внесення платежів припинено. Черговий платіж згідно графіку платежів як додатку до договору встановлено 04.05.2020 року.
Отже, в силу п.4.4 договору з 02.08.2020 року - як строку завершення 90-денного періоду прострочення внесення платежів,- кредитодавець зобов`язаний був припинити нарахування комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, змінити порядок нарахування відсотків, обмеживши відсоткову ставку на рівні 0.1 % річних в межах строку кредитування, застосувати погоджені заходи відповідальності у вигляді штрафу.
Вказаний пункт договору суд не ототожнює зі зміною строку кредитування як підстави припинення нарахування відсотків, при цьому, тлумачить як зміна істотних умов щодо порядку нарахування платежів за договором.
Верховний Суд неодноразово наводив висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. 
Суд не позбавлений можливості виконати самостійний обрахунок заборгованості, заснованої на умовах договору та кореспондуючим з ними за взаємним зв`язком нормативним врегулюванням, в межах строку кредитування.
Так, у період з 05.06.2019 року по 01.08.2020 року сума нарахувань за відсотками становить 9281,21 грн., сума фактично сплачених – 6365,24 грн., що становить різницю – 2915,97 грн. 
У період з 02.08.2020 року по 02.06.2023 року сума нарахувань по відсотках з розрахунку 0,1 % річних складатиме: 81 224,00 грн. (сума кредиту) * 0,1 % * 1034 днів користування / 360 / 100 = 233,29 грн.
Отже, загальна заборгованість за відсотками складатиме: 233,29 грн. + 2915,97 грн. = 3149,26 грн. 
Щодо нарахувань за комісійними платежами суд зазначає, що у період з 05.06.2019 року по 01.08.2020 року сума нарахувань становить: 1137,14 грн. * 15 платежів = 17 057,10 грн., фактично сплачено позичальником – 11 371,40 грн.
Загальна сума заборгованості за комісійними платежами складатиме 5685,70 грн.
Розмір заборгованості за тілом кредиту підлягає залишенню без змін як належно підтверджений відомостями про рух коштів по рахунку позичальника.
З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту в сумі 77 890,60 грн., з яких: 69 055,64 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 3149,26 грн. сума заборгованості за відсотками, 5685,70 грн. – заборгованість за комісією.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За відсутності заявлених вимог про стягнення суми штрафу суд, діючи за принципом диспозитивності, не може самостійно здійснити нарахування штрафних санкцій, визначених умовами договору.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
В даному випадку слід звернути увагу, що обов`язок суду всебічно та повно встановити характер виниклих правовідносин між сторонами та фактичні умови взятих учасниками на себе зобов`язань, що обумовлює право суду самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію, не може визнаватись абсолютним. У виниклому спорі суд не вправі підмінити підстави позову, окреслені позивачем, лише з урахуванням заявленої до стягнення грошової суми як загального запиту сторони. Ініціативна дія суду в такому випадку фактично унеможливлює здатність сторони відповідача діяти ефективно на захист власної позиції.
У постанові Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі № 685/1008/20 вказано, що заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Підстави позову — це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову — це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Принцип «jura novit curia», з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З другого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції й надання доказів в умовах нової кваліфікації судом правовідносин (рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2021 року у справі «Гусєв проти України» (скарга № 25531/12).
За таких обставин, суд задовольняє позов частково, відшкодовує понесені позивачем витрати з оплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу, підтверджені доданими до позову доказами, пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» (код ЄДРПОУ 40932411, адреса місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, офіс 105) заборгованість за договором від 05.06.2019 року в розмірі 77 890,60 грн., з яких: 69 055,64 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 3149,26 грн. сума заборгованості за відсотками, 5685,70 грн. – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» (код ЄДРПОУ 40932411, адреса місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, офіс 105) судовий збір у розмірі 1286,18 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5410,63 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов