Справа № 681/103/26
Провадження 1-кп/681/39/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2026 р. м. Полонне 

Полонський районний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 , 
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої – ОСОБА_6 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне кримінальне провадження №12026244060000037 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області, проживає по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні дітей не має, пенсіонера, раніше засудженого 06.03.2025 Полонським районним судом за ст. 390-1 КК України до 2 років пробаційного нагляду,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 умисно не виконав обмежувального припису при наступних обставинах. 
Так, 08.01.2026 Полонським районним судом за участі заявниці ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_4 , у справі № 681/7/26 ухвалено рішення, яким частково задоволено її заяву про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 з покладенням на останнього на 2 місяці обов`язку щодо заборони перебувати та наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . 
Разом з тим, ОСОБА_4 , бувши присутнім під час оголошення рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 08.01.2026 у вказаній справі та ознайомленим в судовому засіданні з покладеними на нього обмеженнями, отримавши копію цього рішення, знехтував обов`язковим приписом та обмеженням суду, та маючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, упродовж 8-22 січня 2026 року проживав в будинку за вищевказаною адресою. 

При цьому, 22.01.2026, приблизно о 11:00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до будинку та вчинив сварку з ОСОБА_6 , чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони перебувати та наближатися на відстань ближче 100 метрів до її місця проживання, тим самим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. 
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним й підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Вказав, що дійсно, будучи обізнаним з рішенням Полонського районного суду від 08.01.2026, проігнорував його вимоги, упродовж 8-22 січня 2026 року проживав у будинку по АДРЕСА_1 , та 22.01.2026 близько 11:00 год у стані алкогольного сп’яніння зайшов до будинку та вчинив сварку з своєю дружиною.
Окрім того, його вина підтверджується іншими зібраними доказами у справі. 
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, та показала, що її чоловік, достовірно знаючи про рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 08.01.2026, яким до нього застосовано обмежувальний припис та заборонено наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця її проживання по АДРЕСА_1 , умисно проігнорував цю заборону. Вона зазначила, що всупереч рішенню суду, яке підлягало негайному виконанню, він продовжував проживати у вказаному будинку. Крім того, 22.01.2026, близько 11:00 год, обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до будинку та розпочав із нею конфлікт, вчинивши лайку, у зв’язку з чим вона викликала поліцію.
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 08.01.2026 у справі №681/7/26 частково задоволено заяву потерпілої про видачу обмежувального припису. Вказаним судовим рішенням до ОСОБА_4 застосовано заходи тимчасового обмеження прав, а саме: строком на 2 (два) місяці покладено обов`язок у вигляді заборони перебувати та наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з протоколу судового засідання № 5702129 та відповідного аудіо- і відеозапису цього засідання, яке міститься на DVD-диску, ОСОБА_4 був особисто присутній під час розгляду заяви та проголошення рішення. Крім того, наявна в матеріалах справи розписка від 08.01.2026 беззаперечно підтверджує факт отримання обвинуваченим копії цього судового рішення в день його ухвалення.
Згідно з рапортом інспектора СРПП ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 від 22.01.2026, цього ж дня до поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про порушення ОСОБА_4 вимог обмежувального припису за місцем її проживання ( АДРЕСА_1 ).
Результати реагування на вказане повідомлення були зафіксовані на портативний відеореєстратор поліцейського. З дослідженого судом відеозапису, що міститься на долученому до матеріалів справи DVD-диску, достовірно встановлено факт перебування ОСОБА_4 22.01.2026 за адресою місця проживання потерпілої по АДРЕСА_1 . Зазначені обставини також об’єктивно підтверджуються даними протоколу перегляду відеозапису від 29.01.2026. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з погляду належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить безспірного висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 поза розумним сумнівом знайшла своє повне підтвердження. Суд зазначає, що факт умисного ігнорування обвинуваченим встановлених судом обмежень об`єктивно доводиться не лише його власним зізнанням та показаннями потерпілої ОСОБА_6 , але й узгоджується з письмовими та речовими матеріалами кримінального провадження. Зокрема, наявність прямого умислу підтверджується рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 08.01.2026, відповідно до якого ОСОБА_4 було достовірно відомо про встановлену заборону, а також розпискою про безпосереднє отримання ним копії вказаного рішення. Своєю чергою, об`єктивна сторона правопорушення - факт порушення заборони та перебування обвинуваченого 22.01.2026 за місцем проживання потерпілої по АДРЕСА_1 , що беззаперечно зафіксована на відеозаписі з портативного відеореєстратора працівника поліції, що міститься на долученому DVD-диску, та закріплена у протоколі перегляду відеозапису від 29.01.2026. 
З огляду на викладене, суд вважає повністю доведеним, що ОСОБА_4 , чітко усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наявність судового рішення, яке підлягало негайному виконанню, діючи з прямим умислом, свідомо не виконав обмежувальний припис у виді заборони перебувати та наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання потерпілої. За таких обставин, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною за ст. 390-1 КК України.
При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд враховує те, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який є пенсіонером, має позитивну характеристику за місцем проживання, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра.
Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено. 
Обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення правопорушення щодо подружжя та особи похилого віку, а також вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Санкція статті 390-1 КК України передбачає вичерпний перелік покарань за вчинення цього кримінального проступку, а саме: пробаційний нагляд на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.
Вирішуючи питання про можливість призначення покарання у виді обмеження волі, суд враховує положення ч. 3 ст. 61 КК України, згідно з якою обмеження волі не застосовується, серед іншого, до осіб, що досягли пенсійного віку. Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою похилого віку та пенсіонером. З огляду на це, пряма імперативна норма кримінального закону виключає можливість призначення йому покарання у виді обмеження волі.
Щодо можливості призначення покарання у виді пробаційного нагляду, суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 59-1 КК України, пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений 06.03.2025 Полонським районним судом Хмельницької області за ст. 390-1 КК України до 2 років пробаційного нагляду. Інкриміноване йому нове умисне кримінальне правопорушення він вчинив у січні 2026 року, тобто в період відбування покарання у виді пробаційного нагляду за попереднім вироком. Тому, в силу прямої заборони, закріпленої в ч. 5 ст. 59-1 КК України, суд позбавлений законних підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду.
Таким чином, до ОСОБА_4 не може бути застосоване жодне з покарань, передбачених санкцією ст. 390-1 КК України. Суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. За наявності таких обставин, суд вважає за необхідне постановити обвинувальний вирок та звільнити засудженого від покарання.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125. 
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 381, 382, 394 КПК України суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.
Звільнити  ОСОБА_4  від покарання, оскільки жоден із його видів, установлених санкцією ст. 390-1 КК України, не може бути застосований до нього.
Запобіжний захід не обирався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні. 
Речовий доказ: DVD-R диск із відеозаписом - зберігати в матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
На вирок суду обвинуваченим, прокурором, потерпілою може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копії вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя          ОСОБА_8