ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 р.	Справа № 520/32352/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 11.12.25 у справі № 520/32352/25
за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" 
до  Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 
про забезпечення позову до подання позовної заяви,
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд зупинити стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців КП «Харківводоканал» у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/ емітентах електронних грошей в рахунок погашення податкового боргу підприємства на підставі рішення №15/4-3500 від 03.12.2025.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року заяву Комунального підприємства "Харківводоканал" про забезпечення позову до подання позовної заяви у адміністративній справі за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено.
Зупинено стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців КП «Харківводоканал» у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/ емітентах електронних грошей в рахунок погашення податкового боргу підприємства на підставі рішення №15/4-3500 від 21.11.2025 до набрання законної сили рішенням суду.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судове рішення прийняте із порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, за умов недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує на неврахування судом першої інстанції того, що направлені платіжні інструкції до установ банків не призвели до значного стягнення податкового боргу КП «Харківводоканал» в порівнянні з сумою податкового боргу на дату формування оскаржуваного рішення, а тому твердження позивача щодо порушених прав не відповідають дійсності. Також КП «Харківводоканал» вказує на спірність винесеного рішення контролюючого органу, законність якого необхідно визначити в судовому порядку. Тобто в порушення ст.150 КАСУкраїни суд першої інстанції не мав права вирішувати наперед ті питання, які стосуються суті заявлених вимог та надавати оцінку обставинам, які є предметом доказування у справі №520/32352/25. Звертає увагу, що за очевидними ознаками наявного у позивача податкового боргу, такий підлягає стягненню рішенням заступника начальника Північного міжрегіонального управління від 03.12.2025 за № 15/4-3500, яке прийнято на підставі п.95.5 ст. 95 ПК України, оскільки сума боргу не сплачена протягом 90 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку його сплати. Звертає увагу, що позов не може бути забезпечений у спосіб, заявлений позивачем, оскільки такий спосіб фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду її по суті. Правова оцінка питань правомірності прийняття Північним міжрегіональним управлінням рішення №15/4-3500 від 03.12.2025, його впливу на права та свободи позивача підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті. Також зазначає, що засновником КП «Харківводоканал» є Харківська міська рада, яка може виділити кошти для погашення податкового боргу, який станом на дату прийняття рішення складав 702,1 млн. грн.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він з її доводами не погоджується, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
За приписами до частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).
Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Разом з цим, заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Водночас, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
Колегія суддів звертає увагу, що положення статті 150 КАС передбачаються дві альтернативні підстави для вжиття заходів забезпечення позову: 1) наявність очевидних ознак протиправності рішення (дій, бездіяльності) відповідача; 2) ускладнення або неможливість поновлення порушених прав позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.
Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2023 року у справі № 440/9568/22 зазначив, що суд при розгляді питання щодо вжиття заходів забезпечення повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих альтернативних підстав.
Разом з цим, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Відповідно до Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками такого судового процесу.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
У заяві про забезпечення позову до подачі позовної заяви Комунальне підприємство "Харківводоканал" просило зупинити стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців КП «Харківводоканал» у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей в рахунок погашення податкового боргу підприємства на підставі рішення №15/4-3500 від 03.12.2025, яке винесене податковим органом відповідно до п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави. У таких випадках, зокрема: рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.
Отже, вказане вище рішення контролюючого органу є підставою для стягнення з КП "Харківводоканал" безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу шляхом складення та направлення платіжних доручень, інкасових доручень до банків, які обслуговують вказане підприємство.
У поданій заяві Комунальне підприємство "Харківводоканал" зазначає, що в умовах воєнного стану робота КП "Харківводоканал", як об`єкту критичної інфраструктури, набула особливого значення. Функціонування таких підприємств, особливо в умовах воєнного стану, відповідно до Закону України «Про критичну інфраструктуру», є елементом національної безпеки України. КП "Харківводоканал" знаходиться в критичних умовах фінансування, коли значна частина споживачів виїхала, не працюють підприємства, тобто витрати, які підприємство несе, надаючи в місто воду – не компенсуються відповідними оплатами. Скрутне фінансове становище КП "Харківводоканал" посилюється також й тим, що до теперішнього часу підприємство надає послуги фізичним особам, які становлять 95% абонентів, за тарифами, встановленими Постановою НКРЕКП ще у 2022 році (Постанова від 22.12.2021 за №2894). Рішеннями від 08.06.2022 за №163 та від 11.08.2022 за №237 міськвиконком звільнив від оплати навіть тих мешканців, хто залишався у місті і користувався послугами. Ситуація також критично ускладнюється цільовими руйнуваннями та пошкодженнями технологічних об`єктів підприємства в період обстрілів та бомбардувань. Вказані об`єкти потребують негайного оперативного відновлення, на що використовуються усі наявні у позивача кошти, які отримуються з різних додаткових джерел, як-то кошти місцевого бюджету, волонтерські допомоги, допомоги закордонних партнерів та ін.
КП "Харківводоканал" у 2021 році здійснило дії, пов`язані з оформленням договору про організацію взаєморозрахунків від 21.12.2021 за №1/14-С до Постанови КМУ від 15.12.2021 за №1340 в рахунок погашення податку на додану вартість для погашення податкового боргу на загальну суму 382241407,53 грн, проте фактичного фінансування не відбулося. Також не були отримані КП "Харківводоканал" суми субвенцій у розмірі 66180803,94 грн, виділених йому п.26 ст.14 Закону України від 02.12.2021 за №1928 "Про Державний бюджет України на 2022 рік". Протоколом засідання Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Харківської обласної військової адміністрації від 04.11.2022 за № 1 борг держави перед позивачем лише за рік (01.06.2021 – 30.06.2022) зафіксований на рівні 91937700 грн. Аудиторським звітом від 27.02.2024 за №000600-22/9 про результати державного фінансового аудиту діяльності КП "Харківводоканал" за період з 01.09.2020 по 30.06.2023 встановлено збільшення дебіторської заборгованості КП "Харківводоканал" з бюджетом в 2022 році на 554138,0 тис. грн, в порівнянні з 2021 роком, з 1350500,0 тис. грн станом на 31.12.2021 до 1904638,0 тис. грн станом на 31.12.2022; за шість місяців 2023 року дебіторська заборгованість бюджету збільшилась на 396731,0 тис. грн з 1904636,0 тис. грн станом на 31.12.2022 до 2301367,0 тис. грн. станом на 30.06.2023. Тобто за останні 1,5 роки заборгованість держави перед КП "Харківводоканал" зросла на 950,9 млн. грн.
Отже, КП "Харківводоканал" в умовах воєнного стану знаходиться у складному фінансовому стані, коли підприємство несе витрати, які не компенсуються, тому здійснення вказаних стягнень з рахунків підприємства у банках в рахунок погашення податкового боргу може унеможливити його поточну діяльність, як об`єкту критичної інфраструктури, призвівши до зупинки об`єктів водопостачання та водовідведення.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки стягнення на підставі рішення контролюючого органу здійснюються у безспірному порядку, невжиття заходів забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, або привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з позовною заявою до суду у цій справі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за очевидними ознаками наявного у позивача податкового боргу, такий підлягає стягненню рішенням заступника начальника Північного міжрегіонального управління від 03.12.2025 за № 15/4-3500, яке прийнято на підставі п.95.5 ст. 95 ПК України, оскільки сума боргу не сплачена протягом 90 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку його сплати.
Далі у тексті апеляційної скарги відповідач доводить, що рішення від 03.12.2025 за № 15/4-3500 про стягнення грошових коштів є правомірним та прийнятим у межах повноважень та компетенції контролюючого органу, а до суми стягнутої заборгованості включено лише узгоджені (безспірні) грошові суми.
Разом з тим колегія суддів звертає увагу відповідача, що суд першої інстанції у своєму рішенні щодо заяви про забезпечення позову не надавав оцінки законності чи протиправності прийнятого контролюючим органом рішення про стягнення боргу, а підставою для вжиття заходів забезпечення позову було те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2023 у справі №520/12248/22, від 05.06.2025 у справі №520/2073/25 та від 26.08.2025 у справі №520/4893/25.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у контексті конкретних обставин цієї справи вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, на що помилково вказує скаржник, і не свідчить про неправомірність рішення контролюючого органу про стягнення коштів.
Відповідач не навів у апеляційній скарзі жодних мотивів, з яких він стверджує про необґрунтованість висновків суду, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору з урахуванням усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Окрім того, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року скасовано ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі № 520/32352/25 про забезпечення позову.
Доводи та аргументи апеляційної скарги висновків судів першої інстанції не спростовують.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене вище колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі № 520/32352/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 01.04.2026