Номер провадження: 22-ц/813/4040/26 
Справа № 495/6/25
Головуючий у першій інстанції Топалова А. Л.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
22.01.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю., 
за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,
учасники справи:
позивач – Моторно (транспортне) страхове бюро України,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 ,
на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2025 року
у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
В січні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в обґрунтування якого зазначило, що 27.02.2023 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота Ауріс», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Космонавтів-Малиновського у м. Одеса, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Nissan X-Trail», д.з. НОМЕР_2 , В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 27.03.2023 у справі № 521/7345/23, водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, був пошкоджений автомобіль марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕP/209949491, терміном дії до 10.07.2023 року.
На час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв?язку з чим, власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ з відповідним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про виплату страхового відшкодування.
Згідно Звіту № 10-03/23 від 11.04.2023 року про оцінку автомобіля марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_4 , складеного оцінювачем - ТОВ «Авто Одекс» ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_5 складає: 203897,96 грн.
У зв?язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля щодо виплати страхового відшкодування, зібрані аварійним комісаром документи по дорожньо-транспортній пригоді, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ № 3/7531 від 21.04.2023 року), про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 160000,00 грн (максимальний розмір відшкодування відповідно до страхового полісу).
Крім того, МТСБУ сплачено ТОВ «Авто Одекс» грошові кошти за послуги аварійного комісара (за огляд авто та збір документів) у розмірі 1447,00 грн.
Також, МТСБУ сплачено ТОВ «Аудетекс Україна», грошові кошти в розмірі 1936,61 грн, за послуги по розміщенню інформації по пошкодженому в дорожньо-транспортній пригоді транспортному засобу.
Позивач зазначає, що у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода, у МТСБУ виникло право зворотньої вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 163383,61 грн, оскільки дана особа на момент ДТП не мала страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 163383,61 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 23 червня 2025 року позовні вимоги Моторного (Транспортного) страхового бюро України, задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Моторного (Транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування у розмірі 160000 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 2783,64.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Право МТ СБУ на регресну вимогу до водія ТЗ, який спричинив ДТП, який не застрахував свою відповідальність, також регламентується п.38.2.1. ст. 38 Закону №1961-ІУ від 01.07.2004 р. Отже, на думку суду, здійснивши оплату страхового відшкодування потерпілій особі, до МТСБУ перейшло право регресної вимоги до ОСОБА_1 в розмірі сплаченої суми.
Разом з тим, суд вважав, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 1447,00 грн не можуть бути покладені на відповідача виходячи з вимог п.п. 34.2., 34.3. ст.34 Закону № 1961-ІУ від 01.07.2004 року, якими регламентовано обов`язок страховика (МТСБУ) направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків на протязі 10 днів з дня отримання повідомлення. Якщо страховик (МТСБУ) не забезпечив участі свого представника у визначені причин настання страхового випадку та розміру збитків, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоду. І лише в цьому випадку страховик (МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Суд зазначив, що як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТСБУ. Також, позивачем не підтверджено надання ТОВ «Аудетекс Україна» будь-яких послуг по розміщенню інформації по пошкодженому в ДТП транспортному засобу, та по якому саме засобу, відтак витрати в сумі 1936,61 грн стягненню з ОСОБА_1 не підлягають.
Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 3383,61 грн, що пов`язані із залученням позивачем на власний розсуд інших осіб, а тому пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, проте з урахуванням зазначеного вище мотивування, підлягають задоволенню частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Завгородній І.В., просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 23.06.2025 у справі № 495/6/25 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (Транспортне) страхового бюро України страхового відшкодування у розмірі 160000 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 2783 гривень 64 копійки та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки факту безпосередньої участі відповідача в бойових діях у період з 10.01.2023 по 20.02.2023, а також набутим ним у зв`язку з цим фактом правам та державним соціальним гарантіям, передбаченим для учасників бойових дій.
Згідно з буквальним тлумаченням приписів п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі за текстом – Закон № 1961- IV), учасники бойових дій звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Зокрема, вказана норма не містить прямої вказівки, що таке звільнення стосується лише осіб, яким офіційно видано посвідчення учасника бойових дій або щодо яких прийнято відповідне протокольне рішення уповноваженим органом про надання такого статусу. Отже, Закон прямо не пов`язує настання правових наслідків, передбачених пунктом 13.1 статті 13, виключно з формальним документальним підтвердженням статусу учасника бойових дій. Натомість визначальною є фактична участь особи у бойових діях, які за своєю природою є підставою для звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Скаржник посилається, що згідно довідки № 2880 від 25.08.2023 у період з 10.01.2023 по 20.02.2023 відповідач проходив військову службу у Збройних Силах України та безпосередньо брав участь у заходах, визначених як бойові дії у розумінні наведених законодавчих положень. Таким чином, вже на дату звільнення зі служби (20.02.2023) у відповідача були наявні фактичні та юридичні підстави для набуття статусу учасника бойових дій відповідно до чинного законодавства. Разом з тим, станом на дату звільнення відповідача зі служби рішення уповноваженого органу про надання йому статусу учасника бойових дій ще не було ухвалено, а відповідне посвідчення не було видано. У зв`язку з цим, з 21.02.2023 відповідач набув правового статусу «цивільної» особи. Однак 19.12.2023 компетентним органом було прийнято рішення про надання відповідачу статусу учасника бойових дій та видано посвідчення серії НОМЕР_6 . Підставою для ухвалення цього рішення стала документально підтверджена участь відповідача у бойових діях у складі Збройних Сил України в період з 10.01.2023 по 20.02.2023, тобто до моменту звільнення зі служби.
На думку скаржника, це свідчить про те, що право на отримання статусу учасника бойових дій виникло у відповідача до дати настання дорожньо-транспортної пригоди (27.02.2023), яка стала підставою для подальшого звернення МТСБУ з регресною вимогою.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.07.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, роз`яснювалось Моторному (транспортному) страховому бюро України право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Завгородній І.В. копію ухвали про відкриття провадження отримав 29.07.2025 о 23:31:21 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Моторне (транспортне) страхове бюро України копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримало 29.07.2025 о 23:30:52 та 23.07.2025 о 0:26:50 відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Моторне (транспортне) страхове бюро України не скористалося своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 та його представник адвокат Продун В.В. приймали участь в судовому засіданні, призначеному на 18.12.2025 року, надали пояснення по справі, про дату, час та місце розгляду справи, призначеного на 22.01.2026 року о 15:50 год., повідомлені належним чином, що підтверджується довідковим листом від 18.12.2025 року. 
Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи, призначеного на 22.01.2026 року о 15:50 год., повідомлені належним чином.
Моторне (транспортне) страхове бюро України судову повістку-повідомлення отримало 19.12.2025 о 2:13:01 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Завгородній І.В. судову повістку-повідомлення отримав 19.12.2025 о 2:13:01 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без участі його адвоката.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду в частині вимог про стягнення витрат за послуги аварійного комісара та послуг з розміщення інформації ніким із сторін в установленому законом порядку не оскаржується, тому в цій частині рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24.10.2008 року.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Право МТ СБУ на регресну вимогу до водія ТЗ, який спричинив ДТП, який не застрахував свою відповідальність, також регламентується п.38.2.1. ст. 38 Закону №1961-ІУ від 01.07.2004 р. Отже, на думку суду, здійснивши оплату страхового відшкодування потерпілій особі, до МТСБУ перейшло право регресної вимоги до ОСОБА_1 в розмірі сплаченої суми.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що 27.02.2023 року об 11 год.00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота Ауріс», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Космонавтів-Малиновського у м. Одеса, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Nissan X-Trail», д.з. НОМЕР_2 , В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 27.03.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.1187, ч. 1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно до п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до підп. г) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.
Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної події, автомобіль «Тойота Ауріс», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
Водій та власник пошкодженого автомобіля «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та 12.03.2023 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно звіту №1003/23 про оцінку транспортного засобу від 11.04.2023 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу його складників пошкодженого при ДТП визначається рівною 203897 грн. Ринкова вартість автомобіля складає 403493, 37 грн.
На підставі наказу № 90951 від 21.04.2023 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило виплату потерпілому ОСОБА_3 відшкодування в сумі 160 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 921275 від 24.04.2023 року.
З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.
В частині 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п. 38.2.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час виникнення правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23.12.2014 року у справі №1-6/2014 зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 02.07.2004 року №1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі» (договір підряду, оренди тощо). У відповідному рішенні Конституційний Суд України визначив, що страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом №1961. Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом №1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія п.13.1 ст.13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (пп.39.2.1 п.39.2 ст.39, пп.«г» п.41.1 ст.41 Закону №1961).
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець, надавши відповідну пільгу особі, яка має статус, зокрема, учасника бойових дій, визначив, що якщо така особа правомірно експлуатує транспортний засіб, то вона звільнена від обов`язкового страхування і в такому випадку гарантом відшкодування шкоди виступає МТСБУ.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Безпосередня участь у бойових діях у воєнний час є первинною та визначальною та підставою для реалізації військовослужбовцем відповідних прав і гарантій встановлених державою.
Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 2880 від 25.08.2023 року, виданої ВЧ НОМЕР_7 , старший солдат ОСОБА_1 у період з 10.01.2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 брав учать у заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Механізм надання статусу учасника бойових дій визначено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» (із змінами)(далі - Порядок).
Відповідно до пункту 2 Порядку статус учасника бойових дій надається, зокрема військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
19.12.2023 року ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення серії НОМЕР_6 , у зв`язку із участю відповідача у бойових діях у складі Збройних Сил України в період з 10.01.2023 року по 20.02.2023 року. 
Як зазначалося вище, дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої МТСБУ подано позовну заяву сталася 27.02.2023 року, тобто після подій періоду часу з 10.01.2023 року по 20.02.2023 року, коли відповідач брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, та надано статус учасника бойових дій.
Ураховуючи викладені обставини, принцип правової визначеності, колегія суддів вважає, що відповідач є особою, на яку поширюється дія п.13.1.ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому виплата відшкодування потерпілій особі здійснюється МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих без можливості застосування регресу.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід скасувати тав цій частині ухвалити нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 ,задовольнити.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2025 року скасувати в оскаржуваній частині та в цій частині ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді   Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов