ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2026 р. Справа№ 910/11376/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Буравльова С.І.
суддів: Андрієнка В.В. 
Шапрана В.В. 

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" 
на рішення Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. 
у справі № 910/11376/25 (суддя - Капцова Т.П.)
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" 
до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" 
про стягнення 12347,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення 12347,99 грн.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства України та умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов`язок щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку із завданням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та право вимоги за якою перейшло до позивача.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.09.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/11376/25, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. у справі № 910/11376/25 позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" задоволено повністю. 
Не погодившись з рішенням, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" 14.12.2025 р. у встановлений процесуальний строк засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що страховик відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, а не реальні збитки, а у разі недостатності страхової виплати особа, яка застрахувала свою відповідальність, зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром і страховою виплатою, у зв`язку з чим вимога про стягнення 17182,22 грн страхового відшкодування без врахування коефіцієнта фізичного зносу є безпідставною.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у справі № 910/11376/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 р. апеляційну скаргу у справі № 910/11376/25 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/11376/25, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України та встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
27.01.2026 р. через канцелярію суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Копію ухвали від 12.01.2026 р. про відкриття провадження у справі № 910/11376/25 сторонам доставлено до електронних кабінетів 14.01.2026 р., доказом чого є довідки про доставку електронного документа від 19.01.2026 р., що містяться в матеріалах справи. 
Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 12.01.2026 р. у справі № 910/11376/25 оприлюднена у реєстрі 14.01.2026 р.
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.
05.05.2025 р. о 19 год. 10 хв. на вул. Січових Стрільців, 84 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Audi Q7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27.05.2025 р. у справі № 761/19976/25 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був застрахований у позивача на підставі страхового полісу АС-021646 страхування наземного транспорту від 13.03.2025 р.
19.05.2025 р. ОСОБА_2 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно з рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіДі Автострада" № ВДиС-0025805 від 13.05.2025 р. вартість ремонту автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 407135,18 грн. 
На підставі страхового акту № 22438 від 22.05.2025 р. Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" було прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 407135,18 грн.
Вказані кошти були перераховані на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіДі Автострада", що підтверджується платіжною інструкцією № 6833 від 23.05.2025 р.
Відповідно до звіту № 25/05004, складеного 25.05.2025 р. суб`єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем Горобцем Ю.М., вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 397700,05 грн, а значення коефіцієнту фізичного зносу визначено в розмірі 0,1560, оскільки автомобіль мав ознаки відновлювального ремонту.
З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Audi Q7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату ДТП була застрахована у відповідача відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 225875570 та страхового полісу (договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності) № 202412067928 від 27.12.2024 р., позивач звернувся до відповідача із заявою № 15/04/8/2/0769-25 від 28.05.2025 р. про виплату страхового відшкодування в розмірі 407135,18 грн.
27.06.2025 було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується актом виконання робіт № ВДиСА-051373 від 27.06.2025 р. на суму 407135,18 грн.
Листом № 250001325765-1 від 08.07.2025 р. відповідач повідомив позивача про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 358622,27 грн.
Листом № 15/04/8/2/1057-25 від 21.07.2025 р. позивач просив відповідача здійснити доплату страхового відшкодування в розмірі 12347,99 грн.
Листом № 250001325765-4 від 29.07.2025 р. відповідач відмовив позивачу у здійсненні доплати страхового відшкодування в розмірі 12347,99 грн.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" здійснив виплату страхового відшкодування лише частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 12347,99 грн (370970,26 грн загальна сума відшкодування з урахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу - 358622,27 грн сплачено відповідачем).
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Як передбачено ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як передбачено ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
20.06.2024 р. набрав чинності новий Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025 р.
У частині 6 розділу 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 3720-IX від 20.06.2024 р. зазначено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у редакції станом на момент спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з п. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у редакції станом на момент спірних правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за страховим полісом № АС021646 від 13.03.2025 р. позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Як було встановлено вище, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС021646 від 13.03.2025 р., за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди, заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , особою, відповідальність якої застрахована, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Отже обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , власнику транспортного засобу "Audi Q7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , покладається на Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за полісом № АС021646 від 13.03.2025 р.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Як передбачено п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (далі - Методика), Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. 
При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але некінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 р. у справі № 922/4013/17.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Положеннями ст. 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Згідно з п. 2.4 Методики вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Тобто, матеріальний збиток, це вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.
Відповідно до п. 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величини ВТВ за формулою:
Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез) - Фр
де: Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (матеріальний збиток), грн.;
Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт ,грн.;
См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;
Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;
Ез - значення коефіцієнта фізичного зносу;
Фр - франшиза встановлена полісами добровільного страхування наземних транспортних засобів. 
Оскільки автомобіль "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав сліди відновлювального ремонту, на замовлення позивача 25.05.2025 р. суб`єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем Горобцем Ю.М. було складено звіт № 25/05004, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 397700,05 грн, а значення коефіцієнту фізичного зносу визначено в розмірі 0,1560.
Отже виплата позивачем своєму страхувальнику страхового відшкодування, розмір якого визначено на підставі рахунку ремонтної організації, є правомірною і такий рахунок разом з відповідним платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, здійснення відповідачем розрахунку суми страхового відшкодування на підставі звіту про оцінку за умови виставлення ремонтною організацією рахунку на оплату відновлювального ремонту є необґрунтованим.
Відповідно до рахунку № ВДиС-0025805 від 13.05.2025 р. вартість запасних частин становить 211313,54 грн, вартість ремонтно-відновлювальних робіт та витратних матеріалів складає 195821,64 грн.
Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" повинно здійснити на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 370970,26 грн = 195821,64 грн+ 211 313,54 грн х (1 - 0,156) - 3200,00 грн. де: 
195821,64 грн - вартість замінених складників, що підлягають заміні під час ремонту згідно з рахунком № ВДиС-0025805 від 13.05.2025 р.; 
211313,54 грн - вартість матеріалів та робіт згідно з рахунком № ВДиС-0025805 від 13.05.2025 р.; 
0,156 - коефіцієнт фізичного зносу; 
3200,00 грн - розмір франшизи, передбаченої полісом ЕР-225875570.
Отже, розмір матеріального збитку з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, вартості ремонтно-відновлювальних робіт та витратних матеріалів в сукупності складає 370970,26 грн.
Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № ЕР225875570 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн, франшиза - 3200,00 грн, а відповідно до страхового полісу (договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності) № 202412067928 від 27.12.2024 р. страхова сума становить 500000,00 грн.
Враховуючи те, що відповідачем було перераховано позивачу 358622,27 грн страхового відшкодування, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 12347,99 грн страхового відшкодування є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Доводи скаржника про те, що при здійсненні нарахування страхового відшкодування позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу, судова колегія вважає необґрунтованими з огляду на таке.
За п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
З розрахунку позивача вбачається, що ним було враховано коефіцієнт фізичного зносу відповідно до звіту КТЗ № 25/05004 від 25.05.2025 р. у розмірі 0,1560.
Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються судовою колегією.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
У відповідності до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. у справі № 910/11376/25 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" задоволенню не підлягає. 
Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.
Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. у справі № 910/11376/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов 

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран