МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2026 р.  	№ 400/9123/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Міністерства оборони України, просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03049, 	

про	визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 07.02.2025 року № 9/в; зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
Позивач- ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства Оборони України, оформлене Протоколом № 9/в від 07 лютого 2025 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011 -XII, зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із втратою професійної працездатності у розмірі 10 відсотків внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відмова відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із втратою професійної працездатності є протиправною, оскільки позивач оглядався обласним МСЕК і йому було встановлено відсоток втрати працездатності 22.03.2024 року , що не перевищувало тримісячний термін з часу звільнення з служби, а саме 7.03.2024 року.
Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки
позивачу встановлено частково втрату працездатності без встановлення інвалідності 13.09.2024, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби 07.03.2024, тому призначення і виплата одноразової грошової допомоги в такому разі не здійснюється. Відповідно до ст. 262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідив докази, суд дійшов висновку:
ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2024року №67 був звільнений в запас за підпунктом «б» ( за станом здоров`я ) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків частини.
Під час виконання бойового завдання та захисту Батьківщини 09.04.2023 року поблизу н.п. Богданівка Бахмутського району Донецької області, при здійснені ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України позивач отримав бойове поранення і травмування.
Позивач у позові зазначив, що він оглядався 22.03.2024 року Миколаївським обласним центром медико- соціальної експертизи, особою з інвалідністю не визнаний, встановлено 10% втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини, але з таким висновком він не погодився та подав заяву на оскарження рішення Миколаївського обласного центру медико-соціальної експертизи від 22.03.2024 року до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України».
ДЗ « ЦМСЕК МОЗ України» 23.08.2024 року розглянуло медико-експертну справу позивача та дійшло висновку щодо підтвердження рішення обласної МСЕК від 22.03.2024., та направила медико-експертну справу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому довідка огляду МСЕК серії 12 ААА №077147 була видана 13.09.2024 року.
Позивач подав заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із втратою працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.02.2025 року за №5/3829 повідомлено , що Міністерство оборони України в складі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за результатами розгляду заяви позивача та долучених до неї документів 7 лютого 2025 року протокол №9/в відмовило в призначенні йому одноразової грошової допомоги з тих підстав, що встановлення ступеня втрати працездатності відбулося понад тримісячний термін після звільнення його з військової служби, передбаченого пунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року(ч.2 ст.16-2 ЗУ №2011).
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року( в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення) встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
П. 18. У разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи або медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках прожиткового мінімуму:
- 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
П.21. Військовослужбовець, військовозобов`язаний, резервіст або особа, звільнена з військової служби, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, подають уповноваженому органу у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти з дотриманням законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
-постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
-документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва);
документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу 
-реєстраційного номера облікової картки платника податків ,
22. Призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям здійснюються Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, розвідувальним органом Міноборони, Службою зовнішньої розвідки та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я 07.03.2024, 22.03.3034 він оглядався Миколаївським обласним центром медико- соціальної експертизи, з висновком якого не погодився та оскаржив його до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», який підтвердив рішення обласної МСЕК від 22.03.2024 та направив медико-експертну справу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , який видав довідку огляду МСЕК серії 12 ААА №077147 від 13.09.2024 року.
У постанові Верховного суду по справі №380/2772/21 від 15.12.2023 « суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).
Вищезазначене підтверджується позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 161/69/17 та від 12 березня 2019 року у справі №760/18315/16-а, у яких колегія суддів Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість в будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за захистом відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду також сформулювала позицію щодо можливості поновлення преклюзивного строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій особи, зокрема, у постановах від 20 червня 2018 року у справі №553/1642/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 456/450/16-ц, де зазначила, що строкові обмеження для реалізації особою свого майнового права без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій такої особи, не є необхідним у правовій державі; таке обмеження буде непропорційним і неправомірним обмеженням прав особи та неправомірним втручанням у право на мирне володіння своїм майном та реалізації майнових прав. Подібний підхід викладений у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року, 8 вересня 2022 року, 15 листопада 2023 року (справи №№826/7472/18, №200/4753/20-а, 160/11386/20, відповідно».
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Судом встановлено, що позивач після звільнення 22.03.2024 оглядався МСЕК та вжив всі заходи щодо її проходження в межах 3-місячного строку. Але в зв`язку із оскарження висновку МСЕК, довідка була видана тільки 13.09.2024, але позивач об`єктивно не мав можливості вплинути на строки розгляду його скарги Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» та отримати відповідну довідку МСЕК у строки, визначені законодавством, тому в цьому конкретному випадку позивач не має зазнавати негативних наслідків від того, що довідка МСЕК не була видана у межах тримісячного строку.  
Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Міністерства Оборони України, оформлене Протоколом № 9/в від 07 лютого 2025 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011 –XII належить задовольнити.
Щодо позовних вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із втратою професійної працездатності у розмірі 10 відсотків внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини суд зазначає, що ці вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки рішення Міністерством оборони про призначення одноразової грошової допомоги ще не прийнято.
Відповідно до ч.6 ст.16-3 Закону України №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Отже, нарахуванню та виплаті одноразової грошової допомоги передує призначення Міністерством оборони цієї допомоги, тому суд вважає, що належним способом захисту позивача відповідно до ст.245КАС України буде зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачу. 
При повторному розгляді заяви відповідач не може відмовити позивачу з підстав того, що позивачу встановлено частково втрату працездатності без встановлення інвалідності понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, оскільки суд вважає, що цей преклюзивний строк підлягає поновленню, бо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій позивача.
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
1.Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства Оборони України (просп. Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03049, код ЄДРПОУ 00034022), оформлене Протоколом № 9/в від 07 лютого 2025 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011 -XII,
2. Зобов`язати Міністерство Оборони України (просп. Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03049, код ЄДРПОУ 00034022) повторно розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
3. У задоволенні позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із втратою професійної працездатності у розмірі 10 відсотків внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини відмовити.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т. О. Гордієнко