Справа № 420/24336/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
22 липня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
стягнути з Фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 суму заборгованості:
по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 377810 грн. 76 коп.на бюджетний рахунок UA768999980334199813000015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од. обл. /18010700.
Як зазначено у позовній заяві, відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ОСОБА_1 складає 377 810 грн 76 коп., а саме по земельному податку з фізичних осіб, яка виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1724020-2407-1553- UA51100270000073549 від 24.07.2024 року в сумі 136197 гривень 89 копійок; по податковому повідомленню-рішенню №21579/5 від 23.04.2024 року в сумі 112378 гривень 08 копійок; по податковому повідомленню-рішенню №21579/5 від 23.04.2024 року в сумі 129234 гривень 79 копійок.
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0057320-1305-1532 від 30.07.2024 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача.
У зв`язку з несплатою податкового боргу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
З урахуванням наведеного у позовній заяві та покликаючись на норми Податкового кодексу України, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 30.07.2025 №1618309, зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача є: АДРЕСА_1 . 
Суд ухвалою від 01.08.2025 відкрив провадження у справі, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, встановив сторонам строки для подання заяв по суті та опублікував оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвалу суду від 01.08.2025 разом з позовною заявою на додатками до неї надіслано на зареєстровану адресу місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 , - через національного поштового оператора АТ «Укрпошта» засобами поштового зв`язку із рекомендованим повідомленням про вручення (номер поштового відправлення №0610272663702), яке вручено відповідачу 09.08.2025 особисто під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.
При цьому, суд вжив додаткових заходів для належного сповіщення відповідача про розгляд цієї справи за його участі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в порядку статті 130 КАС України.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.174 КАС України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.251 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 251 КАС України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Втім, у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішував справу за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, та перевіривши їх доказами, що наявні в матеріалах справи, суд встановив такі обставини.
Відповідач, фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з розрахунком податкової заборгованості та довідкою про суми податкового боргу, за відповідачем рахується сума заборгованості з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 377810,76 грн, яка визначена податковими повідомленнями-рішенням (форми «Ф»):
№1724020-2407-1553-UA51100270000073549 від 24.07.2024 на суму 136197,89 грн;
№1724022-2407-1553-UA51100270000073549 від 24.07.2024 на суму 129234,79 грн;
№1724030-2407-1553-UA51100270000073549 від 24.07.2024 на суму 112378,08 грн.
Нарахування зазначеної суми заборгованості, яка виникла на підставі означених податкових повідомлень-рішень, також підтверджується даними інтегрованої картки платника.
Судом встановлено, що зазначені податкові повідомлення-рішення направлялись відповідачу засобами поштового зв`язку, які були вручені відповідачу 06.08.2024 особисто під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. 
Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» №0057320-1305-1532 від 30.07.2024, яка була вручена відповідачу 29.08.2024 особисто під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. 
У зв`язку з непогашенням податкового боргу відповідачем, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів з відповідача.
Вирішуючи справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
В силу вимог пп.14.1.39, 14.1.156 п.14.1. ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Як визначає стаття 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
У відповідності до п.16.1.4. ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Як визначено п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
Виконанням податкового обов`язку у розумінні п.38.1 ст.38 ПК України є сплата у повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п.36.5 ст.36 Податкового кодексу України).
Як визначено пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
За правилами п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
В силу положень п.п.269.1.1 п.269.1 ст.269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.
Об`єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності, земельні частки (паї), які перебувають у власності, в силу припису пп.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України.
Згідно зі ст.287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Відповідно до п.287.2 ст.287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 1 травня.
Відповідно до п.287.5 ст.287 ПК України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Як встановлено судом та зазначено вище, позивачем, як контролюючим органом, прийнято та направлено відповідачу, як платнику податків податкові повідомлення-рішення: №1724020-2407-1553-UA51100270000073549 від 24.07.2024 на суму 136197,89 грн; №1724022-2407-1553-UA51100270000073549 від 24.07.2024 на суму 129234,79 грн; №1724030-2407-1553-UA51100270000073549 від 24.07.2024 на суму 112378,08 грн, які вручені відповідачу 06.08.2024 особисто під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.
Згідно з п.57.3. ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Так, в силу п.58.3 ст.58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу.
Пунктом 42.2 ст.42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Вказані вище податкові повідомлення-рішення відповідачем були отримані. Докази їх оскарження в матеріалах справи відсутні. 
Отже, сума визначеного податкового зобов`язання є узгодженою, доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Проте, відповідач нараховані йому суми податкових зобов`язань за платежем земельний податок з фізичних осіб не сплатила.
Відтак, за відповідачем рахується податковий борг у сумі 377810,76 грн.
Суд зазначає, що в силу вимог п.56.1 ст.56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Суд зазначає, що за змістом п.59.1, 59.5 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Матеріалами справи підтверджується, що на адресу відповідача надсилалась податкова вимога форми «Ф» від 30.07.2024 №0057320-1305-1532 про сплату податкового боргу у загальній сумі 808320,00 грн, яка була вручена відповідачу 29.08.2024 особисто під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.
Разом з тим, докази її оскарження в матеріалах справи відсутні.
Суд також зауважує, що, відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Підпунктом 14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Пунктами 87.1, 87.11 ст.87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти.
Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
З урахуванням викладеного, норми статей 95 - 99 ПК України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.
Отже, процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом. Разом з тим, окремі процедури стягнення коштів за податковим боргом та продажу майна, що перебуває в податковій заставі, не застосовуються, а виконання рішення суду про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків здійснюється не податковими органами, а державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні спору про стягнення податкового боргу, суд позбавлений можливості перевіряти правомірність здійснення нарахування грошових зобов`язань, в результаті несплати яких податковий орган дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
До того ж, у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі №480/13804/21 від 27.06.2023, №821/2205/15-а від 09 липня 2019 року, по справі №560/4343/19 від 03 лютого 2022 року.
З огляду на вищевказане правове регулювання спірних правовідносин та враховуючи, що відповідачем не надано доказів оскарження податкових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями - рішеннями або доказів сплати податкового боргу, а контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог контролюючого органу та стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 377810,76 грн.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не надано доказів погашення суми податкового боргу, яка є предметом стягнення у цій справі, тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Враховуючи відсутність в цій справі таких витрат, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.2, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму заборгованості:
по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 377810 грн. 76 коп. на бюджетний рахунок UA768999980334199813000015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од. обл. /18010700.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Головне управління ДПС в Одеській області, код ЄДРПОУ 44069166, місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, Одеська область, 65044.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро БАБЕНКО