Номер провадження: 33/813/199/26
Номер справи місцевого суду: 947/40073/25 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., 
розглянувши апеляційну скаргу захисника Сафронюка Павла Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 
на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2025 року
встановив:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2025 року о 16:25 год, за адресою: м. Одеса, вул. Дмитріївська, 2а/17, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілеммарки «Land Rover Range Rover», номерний знак НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч не переконався в безпечності маневру для інших учасників дорожнього руху та скоїв зіткнення з тз марки «Nissan Qashqai» днз НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Після зіткнення тз марки «Nissan Qashqai» скоїв зіткнення з тз марки «Jaguar I-Pace» днз НОМЕР_3 та збив громадянку ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі захисник Сафронюк П.В., який діє в інтересах 
 ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
За доводами апеляційної скарги всупереч вимогам ст. 268 КУпАП суд першої інстанції розглянув справу без належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи. Дорожньо-транспортна пригода була зафіксована камерами зовнішнього спостереження, а відеозапис події переданий поліцейським, однак цих відеозаписів матеріали справи не містять, відомості про них не зазначені. З відеозапису убачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 рухався своєю смугою, увімкнув сигнал лівого повороту, після чого через майже 4 секунди відбувається зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai», в момент коли ОСОБА_1 увімкнув сигнал повороту інший транспортний засіб - «Nissan Qashqai» рухався прямолінійно, частково смугою зустрічного руху, і тільки після увімкнення ОСОБА_1 сигналу повороту, почав маневр обгону, що свідчить про порушення ПДР саме водієм автомобіля «Nissan Qashqai».
В апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята без участі ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови суду він не отримував.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисник Сафронюк П.В. та Кулікова Т.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
08 лютого 2026 року захисник Сафронюк П.В. звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на перебування у щорічній відпустці з 06 лютого 2026 року по 13 лютого 2026 року.
ЄСПЛ зауважує, що сторона, яка задіяна під час судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв розумності строку є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 21 листопада 1995 року у справі "Чірікоста і Віола проти Італії" ("Ciricosta and Viola v. Italy", заява N 19753/92)).
Апеляційний суд звертає увагу, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні особи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.
Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Так, 07 листопада 2025 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 08 листопада 2025 року і закінчився 17 листопада 2025 року.
Відповідно до положень ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували виконання судом обов`язку, передбаченого 
ст. 285 КУпАП щодо своєчасного вручення апелянту копії оскаржуваної постанови. З апеляційною скаргою захисник звернувся 08 листопада 2025 року.
З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Приймаючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до протоколу.
Проте з такими висновками місцевого суду, апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке. 
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Диспозиція указаної норми статті ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.
Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).
Згідно пункту 1.10 ПДР обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. 
Безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4).
Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1).
Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення. 
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейського.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Направляючи до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , правоохоронці долучили: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №479673 від 10 жовтня 2025 року, схему місця ДТП, письмові пояснення водії транспортних засобів, причетних до ДТП. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №479673 від 10 жовтня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 , убачається, що поліцейськими встановлені та зафіксовані такі обставини: «10 жовтня 2025 року о 16:25 год в м. Одеса, вул. Дмитріївська (Дмитрія Донського), 2А/17, водій ОСОБА_1 , керуючи тз «Land Rover Range Rover» днз НОМЕР_1 повертаючи ліворуч не переконався в безпечності маневру для інших учасників дорожнього руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Qashqai» днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. Після зіткнення, тз «Nissan Qashqai» скоїв зіткнення з тз, що стояло на прибудинковій території «Jaguar I-pace» днз НОМЕР_3 та збив ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР».
У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що невинуватий, оскільки завчасно увімкнув сигнал повороту.
Долучена до матеріалів справи схема місця ДТП містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, місце зіткнення автомобілів, дорожня розмітка,) таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено ідентифікаційні дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, зокрема вказано, що у автомобіля «Land Rover Rang Rover» номерний знак НОМЕР_1 пошкодження ЛФП та деформація лівого переднього крила та двері, пошкодження переднього лівого диску. У автомобіля «Nissan Qashqai» номерний знак НОМЕР_2 пошкодження ЛФП та деформація капоту, правого переднього крила, розбитий бампер, ліва фара, протитуманки, пошкодження правого переднього диску. 
З письмових пояснень ОСОБА_3 убачається, що 10 жовтня 2025 року, рухаючись по вул. Донського, почала обгін транспорту, який рухався перед нею. І тільки вона почала обгін, як метрів за 5 машина увімкнула поворот і почала повертати. Зіткнення не вдалося уникнути.
Надаючи письмові пояснення правоохоронцям, ОСОБА_1 зазначив, що 10 жовтня 2025 року о 16:25 год він рухався на автомобілі по вул. Д. Донського, завчасно при під`їзді до будинку увімкнув лівий поворот, не доїжджаючи до будинку 2А/17 в нього в`їхав автомобіль «Nissan Qashqai», пошкодивши ліві двері та ліве крило, і вдарив інший автомобіль «Jaguar» біля якого стояла донька, збивши її. У момент зіткнення транспортних засобів він практично зупинився.
Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом (ч.7 ст. 294 КУпАП).
Ураховуючи, що справу місцевим судом розглянуто без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе надати правову оцінку відеозаписам, наданим апелянтом на стадії апеляційного перегляду справи.
Так, за допомогою камер зовнішнього відеоспостереження, розташованих на будинках, зафіксовано рух транспортних засобів, причетних до ДТП, які прямували у попутному напрямку. Зокрема убачається, що автомобіль «Land Rover Rang Rover», яким керував ОСОБА_1 , перед виконанням маневру повороту ліворуч знизив швидкість руху транспортного засобу та увімкнув сигнал повороту (15:16:18 – час вказаний на відеозаписі). Зустрічна смуга руху у цей час була вільною від інших транспортних засобів. Автомобіль, яким керувала ОСОБА_3 , рухаючись позаду транспортного засобу «Land Rover Rang Rover», почав виконувати маневр обгону, після того, як водій ОСОБА_1 знизив швидкість руху та увімкнув сигнал повороту. При цьому, під час виконання вказаного вище маневру, ОСОБА_3 не увімкнула відповідний світловий сигнал, який би вказував про її намір здійснити обгін автомобіля, який рухався попереду. Унаслідок зіткнення транспортних засобів, яке відбулося на зустрічній смузі дорожнього руху, автомобіль під керування ОСОБА_3 здійснив наїзд на інший транспортний засіб («Jaguar») та ОСОБА_2 , яка у цей час знаходилася поруч з вказаним вище транспортним засобом.
Аналіз вказаних вище відеозаписів дає підстави дійти висновку про те, що перед виконанням маневру повороту ліворуч, ОСОБА_1 знизив швидкість руху власного транспортного засобу, увімкнув сигнал повороту, переконався у відсутності перешкод на зустрічній смузі дорожнього руху, після чого почав здійснювати рух у напрямку зустрічної смуги дорожнього руху.
З урахуванням того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , рухався позаду ОСОБА_1 , вказане дає підстави дійти висновку, що їй мало бути відомо про подальший характер руху транспортного засобу, що рухається попереду, а саме намір водія цього транспортного засобу виконати маневр повороту ліворуч. 
Однак, як свідчить відеозапис, ОСОБА_3 не зменшила швидкість руху власного автомобіля, навпаки почала виконувати обгін транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , тобто збільшила швидкість руху автомобіля, при цьому, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, вона не використовувала відповідні світлові сигнали, які б повідомляли інших учасників дорожнього руху про подальший характер руху транспортного засобу та намір виконати обгін автомобіля, який рухався попереду. 
Зважаючи на фактичні обставини події ДТП, яка мала місце 10 жовтня 2025 року, апеляційний суд не погоджується з висновками місцевого щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки, на переконання апеляційного суду, його дії, як водія транспортного засобу, не знаходяться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів. 
Водночас, апеляційний суд зауважує, що у межах розгляду цієї справи, не надається правова оцінка правомірності чи б то неправомірності дії водія транспортного засобу «Nissan Qashqai» ОСОБА_3 , оскільки предметом судового розгляду у цій справі є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_3 , так як вказаний протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 .
Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
У відповідності до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі
Згідно із п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За результатами апеляційного перегляду справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2025 рокускасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Клопотання захисника Сафронюка Павла Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити та поновити строк на апеляційну оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Сафронюка Павла Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2025 рокускасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко