П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/1611/25	

Перша інстанція суддя Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України у Рівненській області, а саме:
- визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05 грудня 2023 року № 265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 - судді у відставці, у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 - судді у відставці, у розмірі 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року позов задоволено, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05 грудня 2023 року №265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника - ОСОБА_2 , судді у відставці, у розмірі 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції помилково не враховано факту пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Крім того, апелянт зазначає, що пенсія згідно ЗУ «Про державну службу» ОСОБА_2 не призначалась, оскільки згідно записів трудової книжки останнього, відсутні періоди роботи на посадах державної служби. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та з 10 травня 2006 року отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримував довічне грошове утримання судді у відставці.
При цьому, після смерті чоловіка, ОСОБА_1 06 жовтня 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію в разі втрати годувальника. 
В свою чергу, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27 жовтня 2022 року № 965210186024 ОСОБА_1 призначено пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 на умовах ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з відсоткового обчислення пенсії у розмірі 50%.
Надалі, позивачем 11 грудня 2022 року через Портал електронних послуг Пенсійного фонду України подано заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника у відповідності до ЗУ «Про державну службу».
Рішенням від 16 грудня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (за принципом екстериторіальності) розглянуто заяву позивача та відмовлено у її задоволенні.
Позивач не погодився із правомірністю зазначено рішення та звернувся до суду із позовом щодо його скасування.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року, що залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, у справі № 420/3507/23, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16 грудня 2022 року № 965210186024 «Про відмову у переведенні пенсії», винесеного стосовно ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 грудня 2022 року про призначення пенсії у відповідності до ЗУ «Про державну службу» з урахуванням встановлених у цьому рішенні обставин, а також висновків суду стосовно права ОСОБА_1 на отримання такої пенсії. 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року, у справі №420/3507/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 11 грудня 2022 року про призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу», за результатом розгляду якої прийнято рішення від 05 грудня 2023 року № 265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з правомірністю прийнятого рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач мав право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника - ОСОБА_2 , судді у відставці, у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 3 ст. 49 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI (у редакції чинній на момент звільнення чоловіка позивача у відставку), суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».
Згідно п. 12 розділу XI ЗУ «Про державну службу» № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про державну службу» № 889-VIII, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах суддів.
Крім того, згідно п. 8 розділу XI ЗУ «Про державну службу» № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби.
Згідно п. 2 Порядку, до стажу державної служби, зокрема, зараховується робота (служба) на посадах суддів.
Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ч. 10 ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII, у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно ч. 11 ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за ЗУ «Про держану службу» по втраті годувальника, який мав статус суддів у відставці. 
Так, згідно рішення ВРП від 16 жовтня 2012 року № 1152/0/15-12, внесено подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді апеляційного суду Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
При цьому, за наслідком виходу ОСОБА_2 у відставку, останнього поставлено на облік в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та призначено щомісячне довічне грошове утримання за ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В свою чергу, позивач, як непрацездатний член сім`ї померлого ОСОБА_2 , отримала право на призначення пенсії по втраті годувальника.
Між тим, Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, у справі № 440/7341/20, ухвалено постанову від 21 грудня 2021 року.
В даному випадку, Верховним Судом сформовано правовий висновок про те, що ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII, або 50 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV.
В свою чергу, оскаржувана відмова пенсійного органу обґрунтована тим, що ОСОБА_2 ніколи не займав посад державної служби, а як наслідок не має права на отримання пенсії на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII.
Проте, вказані висновки пенсійного органу не узгоджуються з висновками Верховного Суду та вищевикладеними положеннями законодавства, так як саме в силу останніх ОСОБА_2 набув право на призначення пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII.
Між тим, з аналізу вищевказаних норм матеріального права вбачається, що до стажу державної служби включається час перебування особи на посадах судді, а тому висновки пенсійного органу про відсутність у ОСОБА_2 стажу державної служби є помилковими, так як останній мав більше необхідних 20 років стажу державної служби, що вбачаєтеся зі змісту рішення ВРП від 16 жовтня 2012 року № 1152/0/15-12.
Враховуючи викладене, ОСОБА_2 набув право на призначення пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, а як наслідок погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позову.
Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що без надання доказів належного вручення позивачу копії повторного рішення про відмову в призначення пенсії, доводи пенсійного органу про пропуск позивачем строків звернення до суду є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не допущено порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, а як наслідок прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року – залишити без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук