ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/382/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/2287/25 Категорія: 304090000 	Овсієнко І. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гудзя Олександра Сергійовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -
в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за теплопостачання.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що, починаючи з 01 лютого 2018 року, КП «Смілакомунтеплоенерго» є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року за №70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», в тому числі і до багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року (опублікований на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua/).
Згідно з Інформаційною довідкою ДРРПНМ від 11 березня 2025 року відповідачі по справі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Особовий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
Відповідачі не належним чином виконують обов`язок по оплаті послуг з постачання теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення) та за абонентське обслуговування, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року включно в розмірі 8 453,65 грн.
Не виконання обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушує права позивача щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки.
Нарахування плати за послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №83 від 28 лютого 2019 року.
У будинку по АДРЕСА_1 встановлено прилади комерційного обліку теплової енергії - теплові лічильники, згідно зі ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Нарахування за послуги здійснювалося за тарифами, що діяли у відповідний період та відповідно до показників засобу обліку теплової енергії з розрахунку на опалювальну площу квартири.
Зобов`язання по укладенню договору покладено на споживача, а договір на надання житлово-комунальних послуг є договором приєднання.
29 жовтня 2021 року КП «Смілакомунтеплоенерго» на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради smila-rada.gov.ua опублікувало договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 642 ЦК України.
Відповідно до п. 4 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Згідно з п. 5 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Порядок нарахування та оплати за спожиті послуги передбачено п. 30-39 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року.
У відповідності до п. 31 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року вартість послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію.
Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира споживачів, підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку, про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради.
Оскільки відповідачами споживалися надані послуги, то згідно зі ст. 205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з постачання теплової енергії між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір).
Згідно зі ст. 549-551 ЦК України та у п. 45 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.
Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.
З врахуванням продовження строку застосування ст. 257 ЦК України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та на період дії воєнного стану вимоги заявлені у межах строку позовної даності.
З врахуванням викладених обставин, КП «Смілакомунтеплоенерго» звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 борг за послуги із постачання теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення) за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року в розмірі 8453,65 грн, втрати від інфляції в сумі 950,97 грн, 3% річних в сумі 229,16 грн, пеню в розмірі 277,73 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» борг за надання послуг із постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення та абонентське обслуговування за період із жовтня 2021 року до березня 2025 року в сумі 8 453,65 грн, втрати від інфляції в сумі 950,97 грн, 3% річних в сумі 229,16 грн, пеню в розмірі 277,73 грн, всього 9 911, 51 грн.
Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» в рівних частинах судовий збір та витрати, пов`язані із розглядом справи - по 1 251,20 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судове рішення у задоволеній частині мотивоване судом тим, що відповідачі приєдналися до умов Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, до будинку за адресою АДРЕСА_1 КП «Смілакомунтеплоенерго» було подано теплоносій та знято показники засобів комерційного обліку теплової енергії за період із 01.04.2021 до 01.04.2025, доказів наявності у споживача претензій по об`єму, якості та строкам надання КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії до будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому розташована квартира, співвласниками якої є відповідачі, матеріали справи не містять.
Судом відхилені доводи відповідачів про відсутність в них з серпня 2006 року обов`язку зі сплати послуг, наданих теплопостачальним підприємством, через встановлення у квартирі системи індивідуального теплопостачання, оскільки індивідуальне теплопостачання не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Суд взяв до уваги, що відповідачі своїх контррозрахунків не здійснили та до матеріалів справи не приєднали, тому дійшов до висновку, що розрахунки заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування з жовтня 2021 року по березень 2025 року здійснені КП «Смілакомунтеплоенерго» з дотриманням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, внаслідок чого є належним та допустимим доказом у даній справі.
Ухвалюючи рішення, суд врахував юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань та поширення дії ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Розрахунки позивача щодо нарахування відповідачам втрат від інфляції в сумі 950,97 грн, 3% річних в сумі 229,16 грн, пені в розмірі 277,73 грн, суд вважав належним чином обґрунтованими та мотивованими, правильність яких відповідачами не спростована.
На переконання суду, строки позовної давності у зв`язку із встановленням на всій території України карантину з 12 березня 2020 року, введенням 24 лютого 2022 року воєнного стану, продовжилися на строк дії такого карантину та воєнного стану.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості, належного до стягнення із кожного із співвласників, суд врахував, що відповідачі користуються єдиним особовим рахунком, відомості про те, що будь-кому з них виділене в натурі майно відповідно до розміру його частки у праві спільної власності або ж встановлення порядку користування спільним майном – відсутні, тому дійшов до висновку, що обв`язок відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 щодо оплати послуг із теплопостачання в даному випадку є солідарним.
Проте, в частині відмовлених позовних вимог до співвідповідача ОСОБА_3 суд не вважав за можливе стягнути заборгованість в солідарному порядку із відповідача з огляду на відсутність в суду будь-яких відомостей про місце її перебування, періоду, протягом якого вона не користується житлом, з приводу оплати житлово-комунальних послуг за яким виникли спірні правовідносини, виходячи із того, що в справах позовного провадження, відповідно до вимог ст. 12-13 ЦПК України, суд не збирає доказів, а сторонами з даного приводу не заявлено жодних клопотань, в задоволенні позову до вказаної особи суд відмовив. Зазначив, що така відмова не порушує прав та законних інтересів сторін справи, оскільки не впливає на розмір боргу, належного до стягнення із солідарних відповідачів.
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Гудзь О.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Доводи скарги зводяться до того, що за вказаною адресою відповідачів: АДРЕСА_3 , позивач не надавав послуг постачання теплової енергії. Позивачем не вказано яким способом визначено обсяг постачання та споживання теплової енергії відповідачем та за який розрахунковий період та не надано первинних документів, за якими обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію, не надано рахунки та/або квитанції абонентської книжки постачальника, виписки з рахунку з відображенням операцій, які проводились за даним рахунком, отже позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості, перевірити нараховані суми боргу неможливо.
Крім того, адвокат наполягає також і на тому, що заборгованість нарахована поза строком позовної давності.
Скаржник наголошує, що інфляційні нарахування, проценти річних, неправомірно нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги в період воєнного стану.
В апеляційній скарзі адвокат також вказує про те, що суд не мав правових підстав для покладення на відповідача ОСОБА_1 обов`язку відшкодовувати судові витрати позивача, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи.
У відзиві на апеляційну скаргу КП «Смілакомунтеплоенерго» вказує про те, що судом першої інстанції жодних порушень норм матеріального та/або процесуального права допущено не було, тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року залишити без змін.
За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 90 000,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як встановлено судом першої інстанції квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/3 частки (а.с. 8-9, т.1).
Згідно з випискою по рахунку за постачання теплової енергії відповідач ОСОБА_1 , як споживач послуги з постачання теплової енергії, яка надається позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» має особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 10, т.1).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» вирішено: 1) Визначити виконавців житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності, зокрема, КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року; 2) Виконавці житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм несуть повну відповідальність, передбачену чинним законодавством, за ненадання або неякісне надання послуг (а.с. 21, т.1).
Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго», № 511 від 21 жовтня 2021 року, № 392 від 30 вересня 2022 року, №365 від 28 вересня 2023 року та №506 від 26 вересня 2024 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, інших споживачів для комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: рішенням №83 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №511 2544,00 грн/Гкал; рішенням №392 2742,86 грн/Гкал; рішенням №365 2945,02 грн/Гкал; рішенням №506 2300,21 грн/Гкал. (а.с. 21, 22-23, 24-25, 26-27, 28-29, т.1)
29 жовтня 2021 року на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року (а.с. 13-18, т.1).
Згідно з п. 1 Індивідуального договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Відповідно до п. 2 Індивідуального договору, даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.gov.ua.
Згідно з п. 4 Індивідуального договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Відповідно до п. 5 Індивідуального договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Згідно з п. 11 Індивідуального договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315.
Якщо будинок оснащений двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги.
Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).
Відповідно до п. 23 Індивідуального договору, зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії (приладів-розподілювачів теплової енергії) здійснюється щомісяця споживачем, крім випадів, коли зняття таких показань здійснюються виконавцем за допомогою системи дистанційного зняття показань.
Згідно з п. 30 Індивідуального договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., №71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: http://smila-rada.gov.ua/content/nakaz-vid-21102021-no-242.
Відповідно до п. 31 Індивідуального договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Згідно з п. 32 Індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігається з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Відповідно до п. 33 Індивідуального договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Згідно з п. 34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Відповідно до п. 36 Індивідуального договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли не зазначений споживачем період виникнення переплати, виконавець має право зараховувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.
Згідно з п. 37 Індивідуального договору, у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у тому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послуги; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування.
Відповідно до п. 38 Індивідуального договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.
Згідно з пп .1 п. 40 Індивідуального договору, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору.
Відповідно до пп. 3 п. 41 індивідуального договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.
Згідно з пп. 5 п. 42 Індивідуального договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору.
Відповідно до пп. 1-2 п. 43 Індивідуального договору, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору; забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору.
Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
За змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до норм ст. 641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 16 вересня 2020 року у справі № 755/10683/17, від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що з актів подачі теплоносія від 25 жовтня 2021 року, від 01 листопада 2022 року, від 01 листопада 2023 року та від 05 листопада 2024 року, які складені представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, теплоносій від котельні №25 подано по тепловому лічильнику до будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 33, 34).
У актах зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії, складених за участі інспекторів теплової інспекції КП «Смілакомунтеплоенерго» та головою ОСББ Коваленко В.Д. будинку за адресою АДРЕСА_1 , відображений обсяг теплової енергії, який поданий до будинку в період з березня 2021 по квітень 2022 року, з листопада 2022 року по березень 2023, з листопада 2023 року по березень 2024, з листопада 2024 року по березень 2025 року (а.с. 35-40, т.1).
Доказів наявності у споживача претензій по об`єму, якості та строкам надання КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_1 , в якому розташована квартира АДРЕСА_5 , власниками якої є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного та враховуючи положення Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, а також відсутність доказів, які б свідчили про те, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , від`єднано від мережі централізованого опалення, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про отримання відповідачами від позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з теплової енергії в частині постачання такої енергії на загальнобудинкові потреби опалення та того факту, що відповідачі приєдналися до умов Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року.
Посилання скаржника на відключення квартири відповідачів від внутрішньобудинкових мереж та встановлення у квартирі відповідачів електроустановки, за допомогою якої здійснюється електропостачання теплової енергії, не звільняє власників квартир від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , будучи співвласниками квартири АДРЕСА_5 є також співвласниками багатоквартирного будинку та спільного майна цього будинку, і в силу вимог п.1 та п.10 ч.1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зобов`язані забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку.
Судом першої інстанції також вірно встановлено, що згідно з виписками по рахунку за постачання теплової енергії та по рахунку за абонентське обслуговування по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який оформлений на споживача ОСОБА_1 , що є співвласником квартири АДРЕСА_4 , споживачі за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії, у тому числі місця загального користування та за абонентське обслуговування, нараховані за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року не сплачували. Це стало наслідком утворення заборгованості за постачання теплової енергії МЗК у розмірі 7 358,17 грн та заборгованості за абонентське обслуговування у розмірі 1095,48, на загальну суму 8 453,65 грн. (а.с. 10).
Крім того, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. 3 ст. 549 ЦК України).
До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором.
Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.
Водночас, формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знеціненім грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до розрахунку втрат від інфляції (розрахунок з урахуванням продовження строків (для житлово-комунальних послуг) на період дії карантину (з 12.03.2020 по 30.06.2023) та воєнного стану (з 24.02.2022 по 09.05.2025) та мораторію на нарахування санкцій з 24.02.2022 по 30.12.2023) відповідачу нараховано втрати від інфляції в сумі 950,97 грн (а.с. 11).
З розрахунку відсотків за користування коштами (розрахунок з урахуванням продовження строків (для житлово-комунальних послуг) на період дії карантину (з 12.03.2020 по 30.06.2023) та воєнного стану (з 24.02.2022 по 09.05.2025) та мораторію на нарахування санкцій з 24.02.2022 по 30.12.2023) вбачається, що відповідачу нараховано 3% річних в сумі 229,16 грн (а.с. 11 зв.).
Згідно з розрахунком пені за несвоєчасне виконання зобов`язань (розрахунок з урахуванням продовження строків (для житлово-комунальних послуг) на період дії карантину (з 12.03.2020 по 30.06.2023) та воєнного стану (з 24.02.2022 по 09.05.2025) та мораторію на нарахування санкцій з 24.02.2022 по 30.12.2023) відповідачу нараховано пеню в розмірі 277,73 грн. (а.с. 12).
Оцінюючи подані позивачем розрахунки заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд апеляційної інстанції враховує, що поданий доказ є належним чином обґрунтований та мотивований.
Не приймаються до уваги колегією суддів доводи скаржника з приводу заборони нарахування та стягнення інфляційних нарахувань, процентів річних, оскільки при проведенні розрахунків позивачем враховані положення постанови КМУ від 05 березня 2022 року № 206, а також скасування дії мораторію постановою КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405.
З урахуванням вищезазначених норм права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідачів, як співвласників квартири у багатоквартирному будинку, де позивачем надаються послуги з централізованого опалення місць загального користування, заборгованості по оплаті наданих послуг та нараховані на неї 3% річних, інфляційних втрат згідно вимог ч. 2 ст.625 ЦК України та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що позивачем не вказано яким способом визначено обсяг постачання споживання теплової енергії та за який розрахунковий період, спростовуються наданими позивачем актами показників комерційного обліку теплової енергії за опалювальні сезони 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 рр, зміст та достовірність яких відповідачами не спростована. 
Відхиляються також колегією суддів доводи скаржника стосовно порушення позивачем строків позовної давності, оскільки КП «Смілакомунтеплоенерго» дотримані строки позовної давності як до основного боргу, так і до нарахувань пені, інфляційних та відсотків річних за спеціальними строками позовної давності.
Районним судом вірно зазначено, що строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється позовна давність, вважаються продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а надалі - до закінчення воєнного стану.
Отже, рішення по суті спору у межах доводів апеляційної скарги відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
У той же час, в апеляційній скарзі адвокат відповідача вказує, що судом першої інстанції помилково стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь позивача, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому звільнений від його сплати.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю ІІ групи.
Відповідно до довідки МСЕК №359392 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.
Колегія суддів, врахувавши вказані доводи відповідача та фактичні обставини справи, вважає, що судове рішення в частині вирішення питання щодо стягнення судового збору з ОСОБА_1 підлягає зміні. Судовий збір в цій частині в розмірі 1 251, 20 грн. компенсується за рахунок держави.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково та зміні рішення тільки в частині розподілу судових витрат, то розподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції не проводиться.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гудзя Олександра Сергійовича задовольнити частково.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 рокуу частині стягнення судового збору з  ОСОБА_1 , змінити.
Судовий збір в цій частині в розмірі 1 251, 20 грн. компенсувати за рахунок держави.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді: