ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31670/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)"
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року (суддя Кучма К.С.) у справі №160/31670/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановиВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2022 року (включно);
- стягнути з відповідача на його користь за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44 у розмірі - 83 265,79 грн., а також за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року (включно) індексацію, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 у розмірі 246 501,98 грн.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем допущено протиправні дії в питанні нарахування індексації грошового забезпечення за час проходження служби. Зазначав, що за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року йому не було нараховано та виплачено індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008 р. та за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року щомісячну фіксовану суму індексації грошового забезпечення відповідно до приписів пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 р. №1078. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність Державної установи “Криворізька установа виконання покарань (№ 3)” щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року;
зобов`язано Державну установу “Криворізька установа виконання покарань (№ 3)” нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року №44, з урахуванням виплачених сум;
визнано протиправною бездіяльність Державної установи “Криворізька установа виконання покарань (№ 3)” щодо невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації розміром 4 463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078;
зобов`язано Державну установу “Криворізька установа виконання покарань (№ 3)” нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в розмірі 4 463,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року у загальній сумі 258 862,70 грн. відповідно до норм абзаців 3, 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 р. № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду мотивовано тим, що індексація грошового забезпечення позивача передбачена нормами діючого законодавства, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача в питанні нарахування та виплати її позивачеві в період проходження військової служби.
При цьому, суд першої інстанції, визначивши право позивача на індексацію за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, вказав на те, що «базовим місяцем» для обчислення індексації є січень 2008 року.
Також суд дійшов висновку про безпідставне не нарахування і не виплату позивачу індексацію – різницю за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, оскільки грошовий дохід позивача, внаслідок збільшення посадових окладів, не перевищив суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу та дорівнювала 4463,15грн.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що у спірному періоді позивачу нараховувалась і виплачувалась індексація грошового забезпечення у відповідності до вимог чинного законодавства із застосуванням «базового місяця» для нарахування індексації – січень 2008 року, а з 01.01.2017 із застосуванням «базового місяця» для нарахування індексації – січень 2017 року, оскільки з 01.01.2017 відбулося підвищення окладів та їх складових на підставі наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження схем посадових окладів осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» №372/5 від 14.02.2017.
Перевіривши, в межах доводів апеляційних скарг, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу у ДУ “Криворізька установа виконання покарань (№ 3)”.
19.09.2025 року представник позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати належним чином завірені копії документів: картки особового рахунку, картки особового інформацію (довідки) про нарахування та виплату за період з 01.01.2016 р. по дату звільнення, видів грошового забезпечення, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року (помісячно), документ в якому визначено вартість речового майна для працівників установ для виконання покарань на дату звільнення, арматурні картки на речове майно з підписами ОСОБА_1 , по рокам.
Листом від 14.10.2025 р. №3/4-13271 відповідачем надано інформацію стосовно нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по дату звільнення.
Вважаючи протиправною діївідповідача щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення в розумінні цього закону це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення (абзац 2).
Положеннями статті 2 Закону № 1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 9 Закону № 2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Пунктом 2 Порядку № 1078 до об`єктів індексації віднесено грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Отже, індексація грошового забезпечення, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, є однією з державних гарантій, спрямованою на забезпечення достатнього життєвого рівня населення, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону № 1282-ХІІ).
За такого правового врегулювання суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
З 01 грудня 2015 року положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі – Постанова № 1013).
За змістом пояснюючої записки до проекту Постанови № 1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку із цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені Постановою № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
В період служби позивача до 01.03.2018 діяла постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», якою були визначені розміри посадових окладів осіб рядового та начальницького складу, затверджено нові схеми посадових окладів.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
В свою чергу пунктом 3 постанови №1294 затверджені:
- схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1-8, 30-32;
- схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23;
- схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 23;
- додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33.
Не зважаючи на те, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб передбачені однією постановою №1294, визначення та встановлення розмірів посадових окладів у них різне і для кожної категорії осіб затверджені окремою схемою, зазначеною в пункті 3 постанови №1294.
Для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України схеми посадових окладів затверджені Додатками 9-23.
Так як позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді «перший заступник начальника установи», то для встановлення йому розміру посадового окладу використовується Додаток 22 до постанови №1294 «Схема посадових окладів осіб начальницького складу установ виконання покарань».
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року №1036 внесені зміни до постанови № 1294.
Згідно з пунктом 2 постанови №1036, яка набрала чинності з 1 січня 2017 року, затверджено нові схеми посадових окладів особам начальницького складу установ виконання покарань, посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
На підставі змін, внесених до постанови Кабінету Міністрів України №1294 постановою Кабінету Міністрів України №1036, 14 лютого 2017 року наказом №372/5 Міністерства юстиції України затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (чинний з 01 січня 2017 року).
Отже, саме 01 січня 2017 року є датою встановлення базового місяця для індексації грошового забезпечення зазначених в ній категорій осіб.
Відтак, оскільки підвищення посадового окладу позивача з січня 2017 року відбулось у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 28 грудня 2016 року №1036, якою змінено (підвищено) розміри посадових окладів осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, саме січень 2017 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078, є місяцем підвищення доходів (базовим місяцем) для подальшого нарахування індексації грошового забезпечення позивача.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами відповідача та зазначає, що схема посадових окладів особам рядового та начальницького складу кримінально-виконавчої служби у спірний період (01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року) змінювалась, що, відповідно, зумовлювало зміну місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця).
З цих підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необгрунтованість рішення суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням «базового місяця» для обчислення індексації - січень 2008 року.
Щодо рішення суду, в частині наявності у позивача права на виплату індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац 4).
Суд першої інстанції в цілому правильно зазначив, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи, що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду; суму індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду (березень 2018 року); і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів.
Правильно встановлено судом першої інстанції і те, що місяцем підвищення доходів у спірному випадку є березень 2018 року, оскільки з вказаного періоду було підвищено грошове забезпечення на підставі положень постанови КМУ №704.
Обгрунтованим є і висновок суду першої інстанції про те, що сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
В той же час, суд першої інстанції, погоджуючись розрахунками позивача, виходив з того, що у березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 %. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, враховуючи положення абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078, становила 4463,15 грн (1 762,00 грн х 253,30 % / 100 = 4 463,15 грн).
При цьому, суд першої інстанції, як і позивач у свої розрахунках, не врахував того, що величина приросту індексу споживчих цін – 253,30%, як складова для розрахунку суми можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, визначена виходячи з «базового місяця» - січень 2008 року, в той час, як «базовим місяцем» для обчислення індексації грошового забезпечення посадових осіб Державної кримінально-виконавчої служби є січень 2017 року.
Отже, неправильне визначення «базового місяця» для обчислення індексації грошового забезпечення посадових осіб Державної кримінально-виконавчої служби призвело до неправильних висновків суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на виплату індексації-різниці у сумі 4463,15грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 у загальній сумі 258 862,70грн.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність заявленого позову, в частині вимог про нарахування та виплату індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням «базового місяця» для обчислення індексації - січень 2008 року та не обгрунтованість заявленого позову про виплату індексації-різниці у сумі 4463,15грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 у загальній сумі 258 862,70грн.
З метою остаточного вирішення спору між сторонами щодо права позивача на виплату індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне навести такі розрахунки.
Розрахунок можливої індексації:
Базовий місяць – січень 2017 року;
Місяць підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає позивач – березень 2018 року;
Прожитковий мінімум для працездатних осіб – 1762,0грн.
Величина приросту ІСЦ – 14% (для березня 2018 року, за умови якщо підвищення тарифної ставки (окладу) було в січні 2017 року).
Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становить 246,63грн. (1762,0грн. х 14% /100%).
Отже, виплата індексації-різниці позивачу можлива за умови того, що розмір підвищення грошового доходу не перевищував суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (246,63грн).
У спірному випадку встановлено, що грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року – 4931,93грн., у березні 2018 року - 21471,49грн. Хоча у грошовому забезпечення за березень 2018 року зазначена премія (перерахунок премії) – 10040,63грн., яка виплачується за минулий період, але вказане не свідчить про те, що у березні 2018 року не було підвищено грошове забезпечення по відношенню до лютого 2018 року. Так, посадовий оклад позивача у лютому 2018 року становив – 2000,0грн., а в березні - 6415,0грн., тобто сума підвищення окладу склала 4415,0грн. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що в розрахунках грошового забезпечення позивача за березень 2018 року сума 10040,63грн. зазначена не як премія, яка, як правильно зазначає позивач, виплачується за минулий місяць, тобто за лютий 2018 року, а як «перерахунок премії», а отже вказане не дає підстав стверджувати, що вказана сума повинна бути віднесена до грошового забезпечення саме за лютий 2018 року.
Крім цього, у зв`язку із збільшенням розміру окладу збільшилися і такі складові грошового забезпечення як: оклад за спеціальним званням, набавка за вислугу років, надбавка до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень. З наданих відповідачем довідок вбачається, що в подальшому, починаючи з березня 2018 року, грошове забезпечення позивача перевищувало грошове забезпечення, яке останній отримував щомісячно до березня 2018 року.
Таким чином, враховуючи те, що сума підвищення доходу позивача в березні 2018 року перевищила суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то у позивача відсутнє право на виплату індексації-різниці починаючи з 01.03.2018.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)" – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі №160/31670/25 – скасувати та ухвалити нову постанову.
В задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.5 ст.291 КАС України.

Повне судове рішення складено 21.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров