Справа № 161/6980/26 
Провадження № 1-кп/161/960/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк         06 квітня 2026 року  Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого     судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря 
судового засідання       ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026035580000063 від 06.02.2026, про обвинувачення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, одружений, на його утриманні перебуває двоє дітей, є особою з інвалідністю ІІІ-ї групи, в силу положень ст.89 КК України несудимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора      ОСОБА_4 ,
обвинуваченого      ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
Обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, 03.02.2026 приблизно о 13.00 годині, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Redmi», за допомогою мережі «Інтернет» на сайті «CLAN13», діючи умисно, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, для власного вживання без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP. 
Після чого, 03.02.2026 приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_3 прибув до лісового масиву, розташованого неподалік села Городилець Ковельського району Волинської області, за географічними координатами 51.169611 та 24.641774, які отримав під час замовлення на сайті «CLAN13», де віднайшов залишений невстановленою досудовим розслідуванням особою, полімерний zip-пакет з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – PVP, та при собі переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав. 
05.02.2026 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , рухаючись на пасажирському рейсовому автобусі зі сполученням "Ковель-Луцьк", незаконно перевіз особливо небезпечну психотропну речовину – PVP на територію міста Луцьк Волинської області.
05.02.2026 у період часу з 20 години 50 хвилин до 20 години 57 хвилин в ході проведення огляду місця події за адресою: Волинська область, Луцький район, село Струмівка, вулиця Гайова, поблизу будинку №1128, працівниками поліції у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено полімерний зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» №770 від 06.05.2000 (зі змінами та доповненнями) та Таблиці №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу», затвердженою наказом Міністерства охорони здоров?я України №188 від 01 серпня 2000 року є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено – PVP масою 1,9303 г, що є великим розміром, яку ОСОБА_3 , в порушенні вимог Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" (зі змінами), незаконно придбав, перевіз та зберігав без мети збуту.
Таким чином,  ОСОБА_3 інкримінується незаконне придбання, перевезення та зберігання без мети збуту психотропної речовини у великих розмірах, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно замовив за допомогою мобільного телефону пакет із психотропною речовиною для власного вживання, який перевіз до с.Струмівка, де і був затриманий працівниками поліції, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні без мети збуту психотропної речовини у великих розмірах, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки така обставина встановлена в ході судового розгляду. 
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений  ОСОБА_3 в силу положень ст.89 КК України несудимий, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, є особою із інвалідністю ІІІ-ї групи, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання у виді штрафу суд не вбачає, оскільки такий вид покарання не відповідатиме майновому стану обвинуваченого та фактично матиме для нього надмірно обтяжливий характер. Як встановлено судом, обвинувачений офіційно не працевлаштований, стабільного джерела доходів не має, є особою з інвалідністю, а також утримує двох малолітніх дітей. За таких обставин призначення штрафу не лише не досягне мети покарання, а й призведе до істотного погіршення матеріального становища як самого обвинуваченого, так і осіб, які перебувають на його утриманні. 
Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що обвинувачений не становить підвищеної суспільної небезпеки, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, шляхом здійснення контролю за його поведінкою, та приходить до висновку за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому мінімальний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, із врахуванням того, що обвинувачений використовував мобільний телефон для замовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – PVP, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого  ОСОБА_3  такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2026 на майно, скасувати.
Речові докази у справі, а саме: 
-мобільний телефон марки “Redmi”, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , конфіскувати;
-полімерний зіп-пакет та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 1,9303г, знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімсот дві) гривні 80 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий