ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 707/1657/13-ц		
Провадження № 22-ц/821/756/26		
Категорія: на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Новікова О. М., Фетісової Т. Л.,
секретаря – Кукушкіної А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя Олександра Сергійовича на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління юстиції України, зобов`язання вчинити дії, стягувач – ОСОБА_2 , –

в с т а н о в и в:

У січні 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Гудзь О. С.звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління юстиції України, зобов`язання вчинити дії, стягувач – ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги зазначив, що рішенням Черкаського районного суду від 29.10.2018 у цивільній справі № 707/1526/18 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду від 02.09.2013 у справі № 707/1657/13-ц з твердої грошової суми на 1/4 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття.
03.06.2019 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пузіковою Н. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 59248938.
01.04.2020 державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган В. В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 707/1526/18 виданого 24.05.2019 Черкаським районним судом Черкаської області виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у вказаному виконавчому провадженні до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
23.12.2025 головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Нагайко Ю. В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 707/1526/18 виданого 24.05.2019 Черкаським районним судом Черкаської області винесла постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у вказаному виконавчому провадженні у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Скаржник зазначив, що вказані постанови боржнику не надсилались, про їх зміст ОСОБА_1 дізнався 01.01.2026 після ознайомлення його представником з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження в мережі Інтернет.
Вважає, що повторне винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у 2025 році, коли аналогічна постанова вже була чинною з 2020 року за тим самим виконавчим провадженням та щодо того самого боржника, суперечить конституційному принципу правової визначеності та законності дій органів державної влади. 
Крім того, зазначив, що після ухвалення рішення суду про зміну способу стягнення аліментів сімейне становище скаржника істотно змінилось, ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього народилася друга дитина – дочка ОСОБА_3 . Це істотно впливає на його фінансові можливості, оскільки донька від другого шлюбу має значні проблеми зі здоров`ям.
Зауважив, що ОСОБА_1 працює (здійснює підприємницьку діяльність) на посаді, що безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами, а тому керування транспортним засобом є основним законним джерелом засобів до його існування. Відтак, встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вважає неправомірним. 
У зв`язку з вищезазначеними обставинами, ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, в якій просив: визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на оскарження рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельгана В. В. у формі постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 59248938 від 01.04.2020; визнати неправомірними дії щодо винесення рішення та скасувати рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельгана В. В. у формі постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 59248938 від 01.04.2020; визнати неправомірними дії щодо винесення рішення та скасувати рішення головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Нагайко Ю. В. у формі постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 59248938 від 23.12.2025, якими встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 707/1526/18 виданого 24.05.2019.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 рокув задоволенні скарги  ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 працює на посаді, що безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами, а тому керування транспортним засобом є основним законним джерелом засобів до його існування, а також про те, що транспортний засіб використовується боржником у зв`язку з перебуванням на його утриманні дитини з інвалідністю є необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_4 до скарги не додано.
Крім того, суд першої інстанції зауважив, що повторне винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та істотна зміна сімейного та матеріального становища боржника не є підставами для визнання неправомірними дій щодо винесення рішень та скасування вказаних постанов державного виконавця. 
Також судом першої інстанції не встановлено порушень процедури прийняття державними виконавцями оскаржуваних постанов, процесуальні документи було направлено за місцем реєстрації боржника, іншої адреси проживання до ДВС ним не повідомлялась, обставин передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» судом не встановлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник  ОСОБА_1 – адвокат Гудзь О. С.подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 рокута прийняти нове рішення, яким задовольнити подану ним скаргу в повному обсязі.
В апеляційній скарзі вказав, щосуд першої інстанції констатував, що ОСОБА_1 є власником ТОВ «Металобаза Дружба». Однак наявність статусу бенефіціара не спростовує того факту, що безпосереднє виконання господарських завдань та отримання доходу у поточному воєнному/економічному стані пов`язане саме з логістикою та особистим керуванням транспортним засобом. 
Крім того, судом не враховано, що позбавлення права керування фактично зупиняє господарську діяльність боржника, що унеможливлює подальше погашення заборгованості.
Вважає, що суд першої інстанції, маючи сумніви щодо достатності наданих медичних виписок, не скористався своїм правом, передбаченим нормами ЦПК України, щодо сприяння учасникам справи у витребуванні доказів або пропонуванні надати додаткові підтвердження, що, на думку скаржника, свідчить про процесуальну пасивність.
Додатковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали, вважає ігнорування судом факту порушення державним виконавцем порядку направлення процесуальних документів, що є прямою вимогою ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».
06.03.2026 на адресу Черкаського апеляційного суду від Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено,що доводи про повторність винесення постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є безпідставними. Тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами було застосовано раніше та діяло безперервно, а винесення повторної постанови має виключно процедурний характер і пов`язане з необхідністю належної фіксації чинного обмеження в автоматизованій системі виконавчого провадження. Зазначена постанова не створює нових правових наслідків для боржника, не змінює обсяг його прав та обов`язків і не призводить до подвійного застосування заходів примусового виконання.
З урахуванням вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 року – залишити без змін.
09.03.2026 засобами поштового зв`язку на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому стягувач зауважила, що скаржник, будучи засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Металобаза Дружба» за період з 01.06.2019 по 09.01.2026, жодного разу не сплатив аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 .
Вказала, що скаржником, також, не надано суду першої інстанції належних доказів, що його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється дитиною з інвалідністю, а також те, що остання перебуває на його утриманні.
З огляду на викладене, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 року – залишити без змін.
Заслухавши доводи головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Нагайко Ю. В., представника ОСОБА_6 – адвоката Білого М. М., ОСОБА_6 , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає приведеним вимогам законодавства.
Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду від 29.10.2018 у цивільній справі № 707/1526/18 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду від 02.09.2013 у справі № 707/1657/13-ц зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 486 гривень на стягнення у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття.
На підставі вказаного рішення 24.05.2019 Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 707/1526/18 (а.с. 21).
03.06.2019 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пузіковою Н. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 59248938 (а.с. 13-14).
01.04.2020 державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган В. В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 707/1526/18 виданого 24.05.2019 Черкаським районним судом Черкаської області виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 59248938, якою встановив тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 15-16).
23.12.2025 головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Нагайко Ю. В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 707/1526/18 виданого 24.05.2019 Черкаським районним судом Черкаської області винесла постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 59248938, якою встановила тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 17-18).
Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.05.2023, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22).
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.01.2026, ОСОБА_1 є кінцевим бенефіцеарним власником ТОВ «Металобаза Дружба», що здійснює оптову торгівлю металами та металевими рудами (а.с. 50-54).
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Другим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період із 01.05.2019 по 01.01.2026 становить 250 764,50 грн (а.с. 71-72).
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосування ст. 449 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому, судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.
Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Строк звернення до суду є процесуальним строком, і правовим наслідком пропуску такого строку відповідно до вимог ст. ст. 126, 449 ЦПК України, є залишення скарги без розгляду і заборона вирішувати скаргу по суті.
Такі висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 2608/20647/12, провадження № 61-5702 св 21.
Відповідно до ч. ч. 3 – 8 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у поданій представником ОСОБА_1 – адвокатом Гудзем О. С. скарзі у прохальний частині скаржник просив визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на оскарження рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельгана В. В. у формі постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 59248938 від 01.04.2020, однак судом першої інстанції питання поновлення строку на оскарження вирішено не було та розглянуто скаргу за заявленими вимогами по суті.
Проте суд першої інстанції, розглянувши скаргу, не вирішив питання щодо поновлення строку та не проаналізував наведені скаржником причини пропуску строку та надані ним докази на підтвердження підстав щодо його поновлення, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити висновки суду щодо даної вимоги скарги. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року);
Верховний Суд наголосив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Зважаючи на викладене, доводи, наведені представником ОСОБА_1 – адвокатом Гудзем О. С.в апеляційній скарзі не підлягають оцінці, оскільки зводяться до незгоди з ухваленим рішенням по суті розгляду скарги, що в даному випадку є передчасним з огляду на те, що судом першої інстанції не вирішено питання про поновлення строку на оскарження постанови ДВС, що я передумовою для розгляду скарги по суті.
Враховуючи те, що ухвала Черкаського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 рокупостановлена із порушенням норм процесуального права, вона не може залишатися в законній силі, а тому підлягає скасуванню.
Статтею 379 ЦПК України передбачено підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала – скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя Олександра Сергійовича– задовольнити частково.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 23 квітня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

Т. Л. Фетісова