КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/1018/26
Провадження № 2/947/1353/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2026 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого – судді Калініченко Л.В.
 
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - ДМ»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 
послуги з утримання будинку та прибудинкової території, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА – ДМ» 08.01.2026 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 18197,63 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову, позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати внесків та платежів до ТОВ «БОНА ВІТА – ДМ», як власника квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває на балансі та обслуговується Товариством з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА – ДМ».
Вказана позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 21.12.2025 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2026 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.
У судове засідання призначене на 10.04.2026 року представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в позовній заяві просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач – ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач) у судове засідання призначене на 10.04.2026 року також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Разом з тим, 11.03.2026 року до суду від відповідача на електронну скриньку суду надійшла заява про неможливість з`явитись до судових засідань, в якій останній також зазначив про повну обізнаність боргового зобов`язання, наміру її погашення, на підтвердження чого також надав до суду копію квитанції на підтвердження сплати частини суми заборгованості розміром в 5000,00 грн. 
12.03.2026 року від представника позивача надійшла до суду заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 27393,90 грн., яку прийнято до розгляду у судовому засіданні, призначеному на 10.04.2026 року.
Приймаючи викладене та у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України, судом було ухвалено провести розгляд справи у судовому засіданні 09.04.2026 року за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
У зв`язку з неявкою усіх учасників справи згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.12.2019 року Держаною архітектурно-будівельною інспекцією України видано сертифікат серії ІУ №163193612211, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_3  проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. 
19.09.2017 року зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА – ДМ», код ЄДРПОУ 41600343, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА – ДМ» здійснює управління багатоповерхового 4-х секційного будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом передачі в управління ТОВ «БОНА ВІТА - ДМ» від 09.10.2023 року.
Також, як вбачається на виконання вищевказаних цілей, для надання/забезпечення надання послуг, у тому числі житлово-комунальних і виконання робіт за цінами (вартістю) до будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , наявні укладені наступні договори, а саме: 
- договір про надання охоронних послуг №01/08 ДМ від 01.08.2023 року, укладений між ТОВ «ОА «ОРТУС-ГРУП» та ТОВ «БОНА ВІТА - ДМ»;
- договір №4/24 про надання послуг від 01.01.2024 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ТОВ «БОНА ВІТА - ДМ»;
- договір на вивіз твердих побутових відходів №540ожп92/23 від 01.01.2023 року, укладений між ТОВ «КЛІАР-СІТІ» та ТОВ «БОНА ВІТА - ДМ»;
- договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №8476 від 20.06.2019 року, укладений між АТ «Одесаобленерго» та ТОВ «БОНА ВІТА - ДМ»;
- договірна технічне обслуговування централізованої системи відео спостереження та системи контролю доступу №РД+000014 від 01.11.2023 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ТОВ «БОНА ВІТА - ДМ»;
- типовий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 17.05.2021 року, укладений між ТОВ «ІНФОКС» та ТОВ «БОНА ВІТА - ДМ».
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі виписки з переліку, серія та номер: 28/1-1, виданий 28.09.2020, видавник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТІКОН"; акту прийому-передачі, серія та номер: АПП-144890, виданий 28.09.2020, видавник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТІКОН" та ОСОБА_1 ; додаткової угоди, серія та номер: ДСКД-144888, виданий 28.09.2020, видавник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТІКОН" та ОСОБА_1 ; договору купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: КПИП-086019, виданий 30.08.2018, видавник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТІКОН" та ОСОБА_4 ; технічного паспорту, серія та номер: 000001863, виданий 30.09.2020, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридичний центр "Реєстратор"; додаткової угоди, серія та номер: ДСКД-144885, виданий 28.09.2020, видавник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТІКОН" та ОСОБА_1 та ОСОБА_4  року між ТОВ «Стікон» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу майнових прав №КПИП-099145, у відповідності до якої останній купує майнові права на 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 . (будівельна адреса) належить квартира АДРЕСА_5 , що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №227791658 від 12.10.2020 року.
З наданої позивачем до позову розрахунку заборгованості вбачається, що у ОСОБА_1 за період з 01.01.2026 року по 28.02.2026 року наявна заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території в загальному розмірі 27393,90 грн.
З підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати коштів за надані житлово-комунальні послуги, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Положенням статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
За змістом ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.
Відповідно до статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.
Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.
За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України, договір про надання комунальних послуг є публічним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є : споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про основні засади житлової політики», особи зобов`язані своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, вносити орендну плату, виконувати зобов`язання за фінансово-кредитними механізмами підтримки будівництва, придбання та оренди житла. Відповідальність за порушення договірних зобов`язань, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житла регулюються Цивільним кодексом України, законами України "Про іпотеку", "Про житлово-комунальні послуги", іншими законодавчими актами України.
Використання житла не за призначенням забороняється. Особи зобов`язані використовувати житло відповідно до призначення, додержуватися правил користування житловими приміщеннями, забезпечувати ефективне управління житлом та належне його утримання, ощадливо використовувати енергетичні та інші ресурси, дотримуватися правил добросусідства (ч. 4 ст. 7 Закону України «Про основні засади житлової політики»).
Судом враховується висновок Верховного Суду викладений у постанові від 20.11.2024 року у справі №463/6799/18 згідно з яким, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Досліджуючи надані до суду докази, судом встановлено, що управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 є Товариство з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА – ДМ».
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 , на якого у відповідності до положень 322 ЦК України покладено обов`язок на утримання належного майна.
Позивачем забезпечено надання житлово-комунальних послуг, на підставі укладених договорів з суб`єктами господарювання та прийнятних загальними зборами рішень, а також забезпечено утримання будинку і прибудинкової території будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , в якому відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_7 , за наслідком чого останній є належним споживачем відповідних послуг.
У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості, у  ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_2 , через неналежне виконання обов`язків зі сплати житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виникла заборгованість за період з 01.01.2026 року по 28.02.2026 року в загальному розмірі 27393,90 грн.
Відповідачем під час розгляду справи було здійснено часткову оплату заборгованості за житлово-комунальні послуги, про що свідчить наявна в матеріалах справи платіжна інструкція №КР34-71НЗ-7429-9А04 від 11.03.2026 року з якої вбачається, що останнім на рахунок позивача було сплачено грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. за комунальні послуги за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того з поданої відповідачем до суду заяви вбачається, що останньому відомо про наявність вказаної заборгованості, яку останній має намір добровільно погасити частинами протягом двох місяців.
Щодо доводів позивача про неврахування вказаної квитанції в якості належного доказу сплати коштів саме за надані житлово-комунальні послуги, суд вважає безпідстанвими, оскільки подана квитанція безпосередньо містить інформацію про одержувача коштів, яким є позивач - ТОВ "БОНА ВІТА-ДМ", а також призначення платежу зі сплати коштів в рахунок житлово-комунальних послуг наданих до квартири відповідача - АДРЕСА_2 .
Також судом встановлено, що відповідна сплата коштів не охоплюється у наданому позивачем розрахунку заборгованості. 
Таким чином вбачається, що відповідачем було частково погашено заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 5000,00 грн. у зв`язку з чим вказана сума заборгованості стягненню у судовому порядку не підлягає.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкової території з врахуванням часткової сплати 11.03.2026 року суми заборгованості за надані послуги в розмірі 5000,00 грн. в загальному розмірі 22393,90 грн. (27393,90 – 5000,00 = 22393,90).
Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом приймається, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – ДМ» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час пред`явлення позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягає в загальному розмірі 1980гривень 31 копійка (22393,90*100/27393,90=81,75%; 81,75% від 2422,40 = 1980,31).
На підставі викладеного та керуючись ст. 1-18, 76-89, 133, 137, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 352-354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – ДМ» (місцезнаходження: 65049, м. Одеса, вул. Жаботинського, 56А) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_8 ), про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкової території – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – ДМ» (місцезнаходження: 65049, м. Одеса, вул. Жаботинського, 56А, код ЄДРПОУ: 41600343)  заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період 01.01.2026 року по 28.02.2026 року в загальному розмірі 22393 (двадцять дві тисячі триста дев`яносто три) гривні 90 (дев`яносто) копійок.
У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – ДМ» до ОСОБА_1 в решті вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкової території – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта – ДМ» (місцезнаходження: 65049, м. Одеса, вул. Жаботинського, 56А, код ЄДРПОУ: 41600343) у відшкодування витрат зі сплати судового збору – 1980 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят)гривень 31 (тридцять одна) копійка.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий       Л. В. Калініченко