Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/4405/25
Провадження №2/711/596/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,
при секретарі - Овезової Ю.В.,
за участю представника
відповідача адвоката Гаврилова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за -позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», через свого представника за довіреністю - Романенка Михайла Едуардовича, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.06.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» URL: https://miloan.ua/, відповідачем було подано Заявку на отримання кредиту № 102133167. Означена заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.
Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.
Таким чином, позивач вважає, що відповідач уклав договір про споживчий кредит № 102133167 від 09.06.2021 з ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ: 40484607) та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 10000 грн. 00 коп.
Позивач зазначає, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. 526 та ст. 527 ЦК України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 30.09.2021, згідно з умовами договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ: 42649746), а, відповідно, ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно із Договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 46250 грн. 00 коп., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн. 00 коп.; - заборгованість за відсотками становить 35250 грн. 00 коп.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1000 грн. 00 коп.; - заборгованість за пенею становить 00 грн.
Керуючись ст.ст. 512 - 514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі № 102133167 від 09.06.2021, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 102133167 від 09.06.2021. Не зважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021.
У позовній заяві також зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат позивача складається виключно зі сплаченого ним судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а тому розмір судового збору становить 2422 грн. 40 коп.
Щодо витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвоката, що позивач вказує, що ним надані усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги в справі, що підтверджують співмірність витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, час, обсяг та ціну позову і становить 6000 грн. 00 коп.
Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 у розмірі 46250 грн. 00 коп., сплачену суму судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 17.06.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2025 позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» були задоволені: стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, індекс 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) заборгованість за кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 у розмірі: тіло кредиту - 10000 грн. 00 коп., відсотки - 35250 грн. 00 коп., комісія - 1000 грн. 00 коп., а також судовий збір - 2422 грн. 40 коп., витрати на правничу допомогу адвоката - 6000 грн. 00 коп., а всього - 54672 грн. 40 коп.
17.11.2025 заявник ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Гаврилова Д.О., звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про перегляд вказаного вище заочного рішення.
Ухвалою суду від 24.11.2025 визнано поважними причини пропуску заявником строку на подання цієї заяви, поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, прийнято заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 13.08.2025 і призначено її до судового розгляду.
11.12.2025 ухвалою суду задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2025 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

02.01.2026 відповідачем ОСОБА_1 через її представника - адвоката Гаврилова Д.О. подано відзив на позовну заяву. Як зазначено, строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту від 09.06.2021 був погоджений сторонами та становив 30 днів, тобто до 09.07.2021. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Відповідно до розрахунку заборгованості до позовної заяви за 30 днів, тобто з 09.06.2021 до 09.07.2021, нараховано, відповідно до п. 1.5.2. Договору, відсотки за ставкою 1,75%. Отже, розмір відсотків відповідно до умов договору про споживчий кредит становить 5 250 грн. 00 коп., за період з 09.06.2021 по 09.07.2021, виходячи з розрахунку: 10 000 грн. (тіло кредиту) х 1,75 % (відсоткова ставка згідно з п. 1.5.2. Договору) х 30 днів (строк кредиту) = 5 250 грн. 00 коп., а не 35 250 грн. 00 коп. Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором про надання фінансового кредиту в сумі 45 250 грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості за кредитом може бути 10 000 грн. 00 коп. + 5 250 грн. 00 коп. відсотків = 15 250 грн. 00 коп., а не 45 250 грн. 00 коп., як зазначає позивач.
Крім того, зауважує, що пунктом 2.2.2 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту до дати завершення строку кредитування. Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що кредит надається строком на 30 днів, а саме з 09.06.2021 (строк кредитування). Отже, позивач, відповідно до статті 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
До того ж, звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази перерахування ОСОБА_1 коштів в розмірі 10 000 грн.
Враховуючи зазначені вище обставини, просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

07.01.2026 позивачем подано відповідь на відзив. Як зазначено, у відповідності до умов кредитного договору, зокрема п. 6.2., його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який особисто вказаний відповідачем у Договорі про споживчий кредит № 102133167 від 09.06.2021. Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор - Z87237 , при веденні якого ОСОБА_1 підтвердила прийняття умов кредитного договору.
Щодо розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 зауважує, що згідно п. 1.2. Кредитного договору, сума кредиту становить 10 000,00 грн. у валюті: Українські гривні. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 09.06.2021. Пунктом 1.4. Кредитного договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 09.07.2021. Поряд з цим, згідно з п. 1.5. Кредитного договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6250,00 грн. в грошовому виразі та 33,803.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені в п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 16250,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору, комісія за надання кредиту: 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Чинним законодавством України кредитодавцю надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке право прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування».
Поряд з цим, згідно з п. 1.5.2. такого Кредитного договору, проценти за користування кредитом: 5 250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також, згідно з п. 1.6. Кредитного договору, базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Поряд з цим, особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2,.2.3 цього Договору.
Однак, відповідач порушила умови Кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021, кредит вчасно не повернула, а тому, за умовами п. 2.3.1.2. Кредитного договору, на думку позивача, відбулася автопролонгація, яка не може перевищувати 60 днів. Таким чином, у відповідності до зазначених вище пунктів Кредитного договору розмір відсотків за користування кредитом, протягом встановленого умовами Кредитного договору строку, розраховувався за формулами: 
1. у період із 10.06.2021 по 09.07.2021 підлягають сплаті проценти у розмірі 1,75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складає: 10 000,00 (сума кредиту) * 0,0175 (0,01/100) * 30 (днів) = 5250,00 грн. (п. 1.5.2 Кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021); 
2. у період із 10.07.2021 по 07.09.2021 підлягають сплаті проценти у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складає: 10 000,00 (сума кредиту) * 0,05 (5,00/100) * 60 (днів) = 30000,00 грн. (п.п. 1.6, 2.3.1.2 Кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021).
Отже, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5,00% не передбачало вчинення від Позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. Таким чином, за викладеного позивач вважає, що в спірному випадку відбулася автопролонгація, а тому строк кредитування міг бути продовженим на 60 днів (до 07.09.2021), а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 30 днів (строк початкового кредитування) + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах). Враховуючи викладене вище, стверджує, що наведений ним розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам, погодженим між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН».
Крім того, звертає увагу суду на те, що представником відповідача не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань, у строк визначений договором, та які б спростовували суму заборгованості. Також наголошує на тому, що за весь період перебування права вимоги за кредитним договором у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Позичальника, а отже ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована Первісним кредитором. Таким чином, за викладеного, позивач приходить до висновку, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось Первісним кредитором на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами вказаного вище кредитного договору. Отже, вважає, що ним обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним Кредитним договором, тому позовні вимоги є законними та безперечними, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Щодо перерахування кредитних коштів ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 10000,00 грн. за Кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 вказує, що відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «МІЛОАН», на виконання умов Кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021 перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_4 в сумі 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням 28550742 від 09.06.2021. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 виконав належним чином надавши Позичальнику в користування кредитні кошти, а Позичальник, в свою чергу, порушила умови кредитного договору, допустила прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами.
Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вважає, що надані докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження законності та обґрунтованості позовних вимог, а голослівність доводів, викладених у відзиві, не заслуговують на увагу.
Крім того, позивачем подано клопотання від 07.01.2026, зокрема, про поновлення йому пропущеного процесуального строку для надання до суду клопотання про витребування доказів та про витребування з банківської установи АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: інформації про те, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжку картку НОМЕР_4 ; виписку про рух коштів з карткового рахунку, відкритого до цієї платіжної картки за період з 09.06.2021 по 15.06.2021 з відображенням часу зарахування коштів; ідентифікаційні дані власника вказаного карткового рахунку, у тому числі прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорту, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.
Ухвалою суду від 19.01.2026 задоволено клопотання та зобов`язано АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надати до суду інформацію: чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжку картку № НОМЕР_4 ; виписку про рух коштів з карткового рахунку, відкритого до цієї платіжної картки № НОМЕР_4 за період з 09.06.2021 по 15.06.2021 з відображенням часу зарахування коштів; ідентифікаційні дані власника вказаного карткового рахунку, у тому числі прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорту, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Разом з тим, 20.01.2026 представником позивача за довіреністю - Романенком М.Е. подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника Товариства. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі на підставі наявних доказів та матеріалів.
У судовому зсіданні представник відповідача - адвокат Гаврилов Д.О. заперечував проти задоволення позову на підставі обґрунтування, яке наведене ним у заяві про перегляд заочного рішення та відзиві на позов. Крім того, вчергове зауважив, що відсотки не можуть нараховуватись поза межами строку кредитування.
У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. 
Враховуючи думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 102133167, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп., строком на 30 днів з 09.06.2021 і терміном повернення кредиту - 09.07.2021 (п.п. 1.1-1.4 договору).
Кредитний договір складається із анкети-заяви на кредит № 102133167 від 08.06.2021, яка подана з ІР адреси: НОМЕР_5 . Рішення по заяві ТОВ «Мілоан» було прийнято 09.06.2021 і погоджені умови кредитування по цій заяві; договору про споживчий кредит № 102133167 від 09.06.2021, на якому мається відмітка про час верифікації 09.06.2021 о 15:01; Графіку платежів за договором про споживчий кредит, як додаток № 1 до цього кредитного договору; Паспорту споживчого кредиту, як додаток № 2 до цього ж договору; Правил надання фінансових кредитів товариства «Мілоан», в редакції від 13.05.2021, які підписані одноразовим ідентифікатором: «Підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Z87237. Час: 09.06.2021 15:03», а також: «Підписано ОСОБА_2 , ТОВ «Мілоан». Час: 09.06.2021 15:01».
Крім того, пунктом 1.5. договору передбачено, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6250.00 грн. в грошовому виразі та 33,803.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. .5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 16250.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 Договору. 
Умовами договору також визначено:
1.5.1. Комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
1.5.2. Проценти за користування кредитом: 5250.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
1.7. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2,.2.3 цього Договору.
2.1. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
2.2. Плата за кредитом: 
2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 
2.2.2. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. 
2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. 
2.3. Пролонгація строку кредитування: 2.3.1. Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 
2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.com.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://tengo.com.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. 
2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Згідно із п. 4.2 договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.
Відповідно до п. 6.1 договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Як передбачено п. 6.3 договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.
Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмові формі (п. 6.5 договору).
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Так, ТОВ «Мілоан» видав відповідачу кредитні кошти в розмірі 10000 грн. 00 коп. на картковий рахунок НОМЕР_4 , чим виконав свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 102133167 від 09.06.2021 своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 28550742 від 09.06.2021.
Крім того, на виконання ухвали суду від 19.01.2026, AT КБ «ПРИВАТБАНК» надано до суду інформацію за № 20.1.0.0.0/7- 260205/48746-БТ від 11.02.2026 про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ). Ідентифікаційні дані власника картки: прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , серія та номер паспорта - НОМЕР_8 , адреса місця проживання адр. факт.: АДРЕСА_2 , контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) НОМЕР_2 . Додатково надано виписку по рахунку(ах) НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ) за період з 09.06.2021 по 15.06.2021, з якої вбачається, що 09.06.2021 відбулося зарахування коштів у розмірі 10000 грн. 00 коп. (деталі операції - LiqPay. Переказ з карти на карту від 09-06-2021. ID платежу 1671884034), якими вона користувалася на свої потреби.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 09.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 102133167 від 09.06.2021, а також отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 10000 грн. 00 коп. на підставі вказаного вище договору.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Слід зазначити, що доводи відповідача про те, що вона не укладала вказаний кредитний договір, не підписувала його, не знайома із умовами та не отримувала кредитні кошти, спростовуються дослідженими доказами по справі.
У додатку № 1 до кредитного договору - "Графік платежів" визначено порядок та строки повернення кредиту та платежів за ним. Крім того, додатком № 2 до договору від 09.062021 передбачено Паспорт споживчого кредиту № 102133167, який містить інформацію кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти.
Зі всіма цими умовами ОСОБА_1 була ознайомлена і прийняла умови договору споживчого кредиту. Навіть, після отримання кредитних коштів, вона не відмовилася від договору споживчого кредиту і не повернула отримані в кредит грошові кошти, хоча мала таку можливість, враховуючи норми п.п. 3.4.3, 3.4.4, 3.4.5, 3.4.6 договору від 09.06.2021.
Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення, ОСОБА_1 жодного разу, з моменту отримання кредитних коштів, не вносила коштів на погашення заборгованості, внаслідок чого виникла заборгованість: по тілу кредиту 10000 грн. 00 коп., по відсотках 25250 грн. 00 коп., по комісії за надання кредиту 1000 грн. 00 коп., а всього - 46250 грн. 00 коп.
Крім того, до 09.07.2021 відповідачу нараховувались кредитором проценти, відповідно до п.п. 1.5.2 договору, а з 10.07.2021 - за положеннями п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору.

До того ж, судом встановлено, що 30.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 09Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до позичальників, зокрема за договором про споживчий кредит № 102133167 від 09.06.2021, що укладений із ОСОБА_1 , враховуючи і витяг з додатку до договору факторингу № 09Т від 30.09.2021, за яким: сума заборгованості за основним зобов`язанням 10000 грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами 35250 грн. 00 коп., заборгованість за комісією 1000 грн. 00 коп.
Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України).
Судом встановлено, що позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі № 102133167 від 09.06.2021, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 102133167 від 09.06.2021.
Разом з тим, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.
Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором.
Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як встановлено під час розгляду справи, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, що зазначена в кредитному договорі № 102133167 від 09.06.2021, направлено досудову вимогу № 2314702847-АВ від 27.09.2023 про погашення заборгованості по кредитному договору № 102133167 від 09.06.2021. Не зважаючи на це, позичальник (відповідач) не виконала свого обов`язку та заборгованість не погасила.
На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи такі положення закону, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Отже, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Укладаючи кредитний договір сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи. 
Відповідач ОСОБА_1 підписала договір споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до ст. 12 згаданого Закону, що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи. Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій, в свою чергу, були перераховані кошти, відповідно до умов п. 1.2. договору, на її картку.
Відповідно до висновків, висвітлених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).
До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти в розмірі 10000 грн. 00 коп. надавалися і отримані відповідачем ОСОБА_1 09.06.2021 на строк 30 днів, тобто до 09.07.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених умовами договору. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, ОСОБА_1 усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Також, вона підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, яка визначена Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Установивши, що Кредитний договір № 102133167 від 09.06.2021 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту.
Судом встановлено, що при укладенні Кредитного договору ТОВ «МІЛОАН», надало відповідачу в повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Також відповідач не відмовилася від укладення Кредитного договору в спосіб та порядку, які передбачені законодавством.
Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 у розмірі 46250 грн. 00 коп., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн. 00 коп.; - заборгованість за відсотками становить 35250 грн. 00 коп.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1000 грн. 00 коп.
Проценти нараховувалися у період із 10.06.2021 по 09.07.2021, відповідно до п. 1.5.2 Кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021 у розмірі - 1,75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складає: 10 000,00 (сума кредиту) * 0,0175 (0,01/100) * 30 (днів) = 5 250,00 грн., а у період із 10.07.2021 по 07.09.2021, відповідно до п.п. 1.6, 2.3.1.2 Кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021 у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складає: 10 000,00 (сума кредиту) * 0,05 (5,00/100) * 60 (днів) = 30 000,00 грн.
Доказів повернення відповідачем отриманої у кредит за вказаним договором грошової суми в розмірі 10000 грн. 00 коп., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 10000 грн. 00 коп. є обґрунтованою.
Водночас, суд не може погодитись з доводами позивача в частині нарахування заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 10.06.2021 по 07.09.2021, у розмірі 35250 грн. 00 коп. з огляду на наступне.
Відповідно до правових висновків, висвітлених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження № 14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Як уже зазначалось вище, відповідно до укладеного Кредитного договору № 102133167 від 09.06.2021 відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. на строк 30 днів.
За умовами договору сторони встановили термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 09.07.2021.
Пунктом 2.3.1.2. Кредитного договору визначено умови пролонгації на стандартних (базових) умовах. Так, Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Таким чином, оскільки Кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки.
Таким чином, виходячи із суми кредиту в розмірі 10000 грн. 00 коп., узгодженої процентної ставки у розмірі 1,7 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача по відсоткам за Кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021 становить: 10000,00 (сума кредиту) * 0,0175 (0,01/100) * 30 (днів) = 5 250,00 грн.
Вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих за період після закінчення строку кредитування, а саме з 10.07.2021 по 07.09.2021, у розмірі 30000 грн. 00 коп., унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

До того ж, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, до вказаного вище Кредитного договору правомірно включена умова щодо сплати комісії за видачу кредиту.

З урахуванням викладеного вище та приймаючи до уваги, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором № 102133167 від 09.06.2021, укладеного між нею та ТОВ «МІЛОАН» , в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 16250 грн. 00 коп., з яких: тіло кредиту - 10000 грн. 00 коп., відсотки - 5250 грн. 00 коп., комісія - 1000 грн. 00 коп. В іншій частині позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням норми ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), що підтверджується платіжним документом № 102133167 від 14.05.2025.
Тож, враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково, а саме на 35,14 % від заявлених вимог, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі - 851 грн. 24 коп. (35,14 % від 2422 грн. 40 коп.).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується нормами ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Судом встановлено, що правнича допомога ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надавалася на підставі Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, укладеного між адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами (п. 1.1. Договору).
Згідно з п. 4.1. загальна вартість Послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 даного Договору, а також гонорар, який зазначений у п. 4.9. даного Договору. Юридичну допомогу, що надається АДВОКАТОМ, КЛІЄНТ оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної в рахунку-фактурі.
Крім того, за умовами Додаткової угоди від 02.04.2025 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .
Відповідно до Акту № 102133167 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 28.03.2025 Адвокат надав Клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6 000 грн. 00 коп., зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 3000 грн. 00 коп., складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач - 2000 грн. 00 коп., формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 500 грн. 00 коп., консультація щодо документів та доказів - надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі - 500 грн. 00 коп.
Зазначений акт містить детальний опис робіт, час, витрачений на надання юридичних послуг, вартість та загальну суму.
Як на думку суду, вказані докази є належними та допустимими.
Слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Як на думку суду, знайшли своє підтвердження доводи сторони позивача про понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду цієї цивільної справи.
Так, оскільки позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково, а саме на 35,14 % від заявлених вимог, то пропорційний розмір витрат на правничу допомогу адвоката становить 2108 грн. 40 коп. (35,14% від 6000 грн. 00 коп.), який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, індекс 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) заборгованість за кредитним договором від 09.06.2021 № 102133167 у розмірі: тіло кредиту - 10000грн. 00коп., відсотки - 5250грн. 00коп., комісія - 1000грн. 00коп., а також судовий збір - 851грн. 24 коп., витрати на правничу допомогу адвоката - 2108грн. 40 коп., а всього - 19209 грн. 64 коп.
В іншій частині відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 23.03.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька