ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/14688/24 пров. № А/857/13783/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі за його позовом до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу,

суддя у І інстанції Максимчук О.О., 
час ухвалення судового рішення не зазначено,
місце ухвалення судового рішення м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення 05 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.10.2024 №303 у частині зарахування його до списків особового складу частини.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі №460/14688/24, ухваленим у порядку письмового провадження, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач є військовозобов`язаним, який військово-лікарською комісією (далі – ВЛК) визнаний придатним до військової служби. Тому суд дійшов висновку про недоведеність протиправності дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації з подальшою відправкою для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 .
Командир Військової частини НОМЕР_1 , видаючи оспорюваний наказ про зарахування позивача до списків особового складу, виходив із того, ТЦК та СП здійснив всі передбачені законом заходи, спрямовані на встановлення наявності/відсутності законних підстав, які звільняють позивача від призову на військову службу, а тому підстави для незарахування позивача до особового складу частини у нього були відсутні.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати вказане рішення суду першої інстанції та задовольнити його позов у повному обсязі. 
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийняв рішення у справі без належного аналізу фактичних обставин справи та не спростував аргументів позивача. 
Судом першої інстанції не враховано те, що взяття позивача на облік відбулось з порушенням чинного законодавства.
Наказ командира Військової частини від 19.10.2024 №303 про зарахування рядового ОСОБА_1 до списків особового складу частини на всі види забезпечення є неправомірним, оскільки станом на 19.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 військовій частині не було передано особову справу позивача. 
При цьому ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також Військовою частиною НОМЕР_1 проігноровано те, що позивач мав право на відстрочку, як працівник критично важливого підприємства, є офіційно працевлаштований у ПП «Торговий дім «Галпідшипник», яке відповідно до розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 07.08.2024 №756/0/5-24ВА визнано критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, 16.10.2024 ОСОБА_1 був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-XII), як військовозобов`язаний, який прибув з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання. 
Того ж дня ОСОБА_1 направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 №1301 від 16.10.2024 був скерований до ВЛК для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації та в особливий період. Відповідно до довідки №1400 від 17.10.2024 Золочівської районної позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 за наслідками медичного огляду позивача був визнаний придатним до військової служби.
Згідно із витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №292 від 18.10.2024 ОСОБА_1 відправлений до відділення резерву пункту попереднього збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 та призваний 19.10.2024 для проходження військової служби.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №303 від 19.10.2024 рядовий ОСОБА_1 призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки та зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення, вважається таким, що з 19.10.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до довідки №5658 від 08.11.2024 Військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у вказаній військовій частині з 19.10.2024.
ОСОБА_1 не погодився із своїм перебування на військовій службі та проходженням її у Військовій частині НОМЕР_1 та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За правилами частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, а також з урахуванням наведених норм процесуального закону, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про правомірність прийняття командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу (по стройовій частині) №303 від 19.10.2024 у частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, в Україні у зв`язку з військовою агресією російською федерації із 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває дотепер. 
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
За приписами частини 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає:
підготовку громадян до військової служби; 
взяття громадян на військовий облік; 
прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; 
проходження військової служби; 
виконання військового обов`язку в запасі; 
проходження служби у військовому резерві; 
дотримання правил військового обліку.
Як передбачено у статті 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (далі – Закон №3543-XI) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
У відповідності до встановлених судом першої інстанції обставин ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, який за наслідками огляду ВЛК визнаний придатним до військової служби (довідка №1400 від 17.10.2024).
Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №292 від 18.10.2024 ОСОБА_1 був відправлений до відділення резерву пункту попереднього збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 та призваний 19.10.2024 для проходження військової служби.
Оспорюваним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №303 від 19.10.2024 рядовий ОСОБА_1 призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки та зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення, вважається таким, що з 19.10.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
На підставі наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у командира Військової частини НОМЕР_1 не було правових та фактичних підстав для відмови у зарахуванні позивача до особового складу частини оспорюваним наказом №303 від 19.10.2024, оскільки він не уповноважений надавати оцінку обставинам призову ОСОБА_1 на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доводи апелянта про безпідставне взяття його на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також наявність у нього права на відстрочку з огляду на офіційне працевлаштування у ПП «Торговий дім «Галпідшипник», яке відповідно до розпорядження начальника Львівської обласної військової адміністрації від 07.08.2024 №756/0/5-24ВА визнано критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, судом апеляційної інстанції до уваги не береться, оскільки позовна заява ОСОБА_1 не містила вимог про визнання протиправними рішень (дій) ІНФОРМАЦІЯ_3 при призові його на військову службу, а в силу частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. 
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі №460/14688/24 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар