Справа № 420/17825/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хлімоненкова М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , у якому позивач просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).
3. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).
4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).
5.Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, за період з 01 березня 2018 року по 25 січня 2022 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, в розмірі 3781,56 грн кожного місяця за період з 01 березня 2018 року по 25 січня 2022 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
7. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, за період з 01 березня 2018 року по 25 січня 2022 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
8. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, в розмірі 3781,56 грн кожного місяця за період з 01 березня 2018 року по 25 січня 2022 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
9. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
10. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
11. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
В обґрунтування своїх вимог позивач, посилаючись на положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-XII), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ), Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078) вказує, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, та проведення якої у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Однак, в порушення наведених законодавчих актів, в період проходження військової служби позивачу виплачувалася індексація грошового забезпечення не в повному обсязі.
Позивач звертає увагу, що у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 останнє посадові оклади військовослужбовців підвищувались у січні 2008 року відповідно до постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294. Наступна зміна окладів була здійснена відповідно до постанови КМУ №103 від 28.02.2018 року. При цьому, місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) для військовослужбовців з огляду на приписи Порядку №1078, є саме місяць підвищення посадових окладів. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що має право на отримання індексації грошового забезпечення за період служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів – січень 2008р.
Також, за твердженнями позивача, у відповідності до абз.4, 6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» він має право на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 25.01.2022 у фіксованій величині у розмірі 3781,56грн. на місяць, оскільки розмір підвищення доходу в березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. 
За зверненням позивача відповідач - військова частина НОМЕР_2 відмовився у здійсненні нарахування та виплати індексації його грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), а також індексації грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, за період з 01 березня 2018 року по 25 січня 2022 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у зв`язку із чим позивач подав цей позов до суду.
Ухвалою суду від 11.06.2025 відкрито спрощене провадження у справі.
Відповідачі надали відзиви на позовну заяву ОСОБА_1 , в яких заявлені позивачем вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та необґрунтованими, просять відмовити у задоволенні позову.
У своїх доводах військова частина НОМЕР_2 зазначила, що відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, місяць підвищення зарплати за рахунок будь яких постійних складових завжди вважається базовим.
Приймаючи Постановою № 1013 від 09.12.2015 зміни до пункту 5 Порядку №1078 (щодо прив`язки лише до підвищення посадових окладів), Уряд не надав їм такої зворотної сили в часі, яка б дозволила застосовувати ці зміни для встановлення базового місяця в 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 роках та по грудень 2015 року, що підтверджується пунктом 6 зазначеної Постанови.
Відповідач наголошує, що на визначення базового місяця для нарахування індексації в спірних правовідносинах впливають зміни розмірів всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, в тому числі щомісячної премії тощо.
За твердженнями відповідача, з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 №1013“Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” було визначено відповідним суб`єктам вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078 (тобто, базовим місяцем визначено грудень 2015 року). Відповідно до викладеного, керівництвом Міністерства оборони України було прийнято рішення про збільшення розміру грошового забезпечення у грудні 2015 року за рахунок підвищення розміру щомісячної премії для реалізації зазначеної постанови та підтримання купівельної спроможності військовослужбовців в умовах зростання цін. У зв`язку з вищезазначеним грудень 2015 року став базовим місяцем для нарахування індексації військовослужбовцям Збройних Сил України. Відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 02.06.2020 року № 0290/Г-747/2/534 базовий місяць, встановлений відповідно до норм, що діяли до внесення змін до Порядку №1078 (тобто до 15.12.2015 року), перегляду не підлягає. Такий механізм Порядком №1078 не передбачений. Пункт 5 Порядку № 1078 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 (де мова йдеться лише про зміни посадових окладів) не може застосуватись для встановлення базових місяців у період з січня 2008 року по січень 2016 року, оскільки не має зворотної дії в часі. Наголошує, що до 01.12.2015, базовий місяць змінювався при зростанні грошових доходів населення, тому жодним чином для Позивача він не може бути встановлений з 01.01.2008 року.
Також, відповідач - військова частина НОМЕР_1 вказує, що є бюджетною установою, виконує функції оборони держави, визначені Законом України “Про Збройні Сили України”, фінансується з Державного бюджету та не здійснює прибуткової господарської діяльності, а тому не має альтернативних джерел фінансування. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України. Проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі. Розрахунком фонду грошового забезпечення на 2016 рік, розрахунком фонду грошового забезпечення на 2017 рік, які затверджені розпорядником коштів вищого рівня, не передбачено асигнувань для проведення індексації грошового забезпечення. Відтак, у Відповідача були відсутні фінансові ресурси для виплати індексації. 
Окремо, у своїх доводах військова частина звертає увагу й на те, що індексації грошового забезпечення, в тому числі визначення базового місяця для такого нарахування, є компетенцією Відповідача як органу, в якому Позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення.
Щодо перерахунку індексації грошового забезпечення у фіксованій величині військова частина НОМЕР_1 вказує, що позивачу в лютому 2018 року була виплачена щомісячна додаткова грошова винагорода за січень 2018 року. А у березні 2018 року Позивачу була виплачена щомісячна додаткова грошова винагорода за лютий 2018 року. З огляду на вищевикладене обчислення індексу для проведення індексації має здійснюватися з квітня 2018 року, так як саме в квітні Позивач отримав грошове забезпечення за березень 2018 року. З огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078, Позивач має право на отримання суми індексації - різниці виключно за умови, якщо розмір підвищення його доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася в березні 2018 року, а у Позивача він є більшим, у зв`язку з чим отримання суми індексації-різниці Позивачу не належить.
Також відповідач вважає необґрунтованою вимогу позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, адже така є передчасною та окремо зазначає про пропуск позивачем встановленого законом строку для звернення до суду із цим позовом.
Військова частина НОМЕР_2 у своїх доводах вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які би свідчили про вчинення протиправних дій або протиправної бездіяльності саме військовою частиною НОМЕР_2 . Позивач у своєму позові просить суд визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та індексацію-різницю грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018. При цьому, Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка до 01.01.2020 була розпорядником коштів. Оскільки, саме командир військової частини НОМЕР_1 організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини, військова частина НОМЕР_2 не вчиняла і не могла вчиняти жодних протиправних дій та діяла у відповідності до вимог чинного законодавства України. Військова частина НОМЕР_2 не могла проводити ніяких нарахувань Позивачу, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , оскільки у зв`язку з організаційними заходами в Збройних Силах України, рішенням командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України від 19 грудня 2019 року №3914, військова частина НОМЕР_1 була виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком була зарахована на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_2 з 01 січня 2020 року. Військову частину НОМЕР_1 було зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 з 01.01.2020 року, згідно з розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово – економічного управляння ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2019 № 116/14/1/1515 та розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2019 № 1/7493. Оскільки військова частина НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2020 року перебувала на фінансовому забезпеченні у військової частини НОМЕР_2 , то саме на підставі документів, поданих військовою частиною НОМЕР_1 у військової частини НОМЕР_2 можуть виникнути обставини виплати Позивачу перерахованого грошового забезпечення. Без належним чином оформлених військовою частиною НОМЕР_1 розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення Позивачу у військової частини НОМЕР_2 не виникає і не може виникнути обов`язку виплати грошового забезпечення.
Звертає увагу у своєму відзиві і на пропуск позивачем встановленого ст.233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду із цим позовом.
Щодо суті позовних вимог військова частина НОМЕР_2 вказує, що з огляду на зміст пункту 5 Порядку №1078, місяцем обчислення індексу споживчих цін вважається місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) військовослужбовця за посадою, яку він займає. Визначення такого місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки, яке вперше відбулось у січні 2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007. При цьому загальна сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місяці і відповідно до абз. 1 і 2, п. 5 Порядку № 1078 січень 2008 року став місяцем обчислення (тобто базовим) для нарахування індексації грошового забезпечення позивача. В такому порядку, нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90 Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України. Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування і виплата індексації – різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Звертає увагу, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 особа має право на отримання суми індексації – різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Вважає, що військовою частиною НОМЕР_2 не була допущена протиправна бездіяльність у нарахуванні і виплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період відповідно до абзаців 4, 5,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, тому такі вимоги є помилковими та не належать задоволенню.
Також у своїх доводах військова частина НОМЕР_2 зазначає, що компенсація втрати частини доходів може бути обчислена лише з нарахованої особі до виплати суми, яка не була виплачена у встановлені законодавством строки. У даному випадку суми індексації грошового забезпечення, за невиплату яких позивач просить стягнути компенсацію, йому нараховані до виплати не були, тому й відсутні підстави для здійснення такої компенсації. 
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 17 березня 2015 року призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно довідки про проходження служби, позивач проходив службу: з 03.15 по 11.15 - офіцер відділу оперативного та територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 ; з 11.15 по 07.17 - офіцер відділу напрямків управління територіальної оборони управління оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”; з 07.17 по 02.20 - офіцер відділу взаємодії управління територіальної оборони управління оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”; з 02.20 по 01.22 - офіцер відділу оборони управління оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”.
Згідно копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.01.2022 №16, майора ОСОБА_1 , офіцера відділу напрямків управління територіальної оборони, призначеного наказом командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” (по особовому складу) від 04 січня 2022 року №2 на посаду начальника адміністративного відділу штабу Регіонального управління Сил територіальної оборони “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” Сил територіальної оборони Збройних Сил України, з 25 січня 2022 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, у зв`язку із вибуттям до нового місця служби.
У січні 2025 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період служби у військовій частині НОМЕР_1 .
На вказану заяву відповідач листом від 05.03.2025 №952 повідомив, що оскільки звернення подано з порушенням всіх встановлених законодавством термінів та розумних строків, військова частина НОМЕР_2 не має законних підстав провести додаткові нарахування та, тим паче, провести якість додаткові виплати грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по грудень 2021 року.
Також, відповідач надав довідку-розрахунок за №247/ФЕС від 31.01.2025, картки особового рахунку військовослужбовця за 2015-2021 роки, копія яких наявні у матеріалах справи та дослідивши які суд встановив, що протягом спірного періоду з 01.12.2015 по 28.02.2018 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січня 2008 року, а також не нараховувалася та не виплачувалась індексація-різниця у фіксованій сумі за період починаючи з 01.03.2018 по дату виключення зі списків особового складу частини.
Вважаючи таку поведінку відповідача у спірних правовідносинах протиправною, позивач звернувся до суду і даним позовом.
Надаючи правову оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.
Вимогами ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За приписами ч.ч.1-3 ст.9 Закону України №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно зі ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Водночас, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".
У силу вимог ч.1 ст.1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За правилами ч.1 ст.2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно ч.1 ст.4, ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частинами другою та шостою статті 5 наведеного Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.
Відповідно до статті 9 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Порядок №1078), який, як визначено у п.1 визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пунктом 1-1 вказаного Порядку встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
До об`єктів індексації, у розумінні п.2 Порядку № 1078 віднесено грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У відповідності до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Відтак, індексація грошового забезпечення, є однією з державних гарантій, спрямованою на забезпечення достатнього життєвого рівня населення, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх роботодавців.
Водночас, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
За усталеною судовою практикою (зокрема Верховного Суду) застосування законодавства у правовідносинах щодо виплати індексації грошового забезпечення, обмежене фінансування не впливає на право військовослужбовця отримати індексацію грошового забезпечення, у зв`язку із чим відповідні доводи відповідача про відсутність фінансування для виплати індексації судом відхиляються за необґрунтованістю.
Як слідує з матеріалів справи та не спростовано відповідачами, протягом періоду з 01.12.2015 по 28.02.2018 позивачу під час проходження військової служби у В/Ч НОМЕР_1 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що не узгоджується з приписами чинного законодавства.
Отже, враховуючи те, що Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком № 1078 чітко визначені правила та порядок проведення індексації грошових доходів населення, який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, у тому числі і на відповідача, суд вважає, що позивач має право на виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, у зв`язку із чим вбачає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги в цій частині.
Що стосується застосування в якості базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача за спірний період, суд зазначає, що виходячи з приписів п. 5 Порядку № 1078, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців є місяць у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів). 
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015), базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Водночас, постановою КМ України від 09.12.2015 № 1013 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (далі - Постанова № 1013) були внесені значні зміни у вищевказаний Порядок, у зв`язку з чим з 15.12.2015 вступили в дію нові правила індексації заробітної плати, які в силу пункту 6 вказаної постанови, застосовуються з 01 грудня 2015 року.
Так, відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Отже, відповідно до чинного у період спірних правовідносин законодавства, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи, а початком відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця.
Нарахування ж індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з п.10-2 Порядку №1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
За вказаного, саме місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. 
Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 19.05.2022 справа № 200/3859/21 та від 23.03.2023 справа № 400/3826/21 та інш.
Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - Постанова № 1294), затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців, встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу за військовими (спеціальними) званнями, які визначені Додатком № 24 до Постанови № 1294.
Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 вона набрала чинності з 01.01.2008.
Відтак, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим.
Ця Постанова № 1294 діяла до дня набрання чинності 01.03.2018 постанови Кабміну України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
При цьому, з аналізу змісту Постанови №1294 вбачається, що у період її дії з 01.01.2008 до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінювались.
Лише 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів. Згідно з вказаною Постановою відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців.
Отже, визначення базового місяця залежить тільки виключно від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яке вперше відбулось у січні 2008 року, - місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу штату на підставі постанови Кабінету Міністрів України “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 07 листопада 2007 року та не змінювалось до набрання чинності (а саме до 01.03.2018р.) постановою КМ України №704 від 30.08.2017р.
З січня 2008 року по лютий 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався не підвищувався, та відповідачем такої обставини не спростовано, не доведено іншого.
Відтак, якщо останнє підвищення окладу за посадою позивача у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 відбулось у січні 2008 року відповідно до постанови КМУ №1294, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю у цьому періоді має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року по 28.02.2018 включно, а з 01.03.2018 після прийняття Постанови №704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.
Викладені відповідачами доводи у відзивах на позовну заяву, зокрема доводи ВЧА2393 з приводу того, що з прийняттям Постанови КМУ №103 базовим місяцем для нарахування індексації став грудень 2015 спростовуються викладеним вище.
Таким чином, базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас всі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку січня 2008 року - березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.
З огляду на викладене вище, для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, тому для цілей вирішення спору у даній справі, базовим місяцем нарахування індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2018р.- є січень 2008 року.
Між тим, відповідно до встановлених обставин справи, під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів, які б доводили нарахування та виплату позивачу у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року включно індексації грошового забезпечення у належному розмірі з урахуванням вірно застосованого базового місяця січня 2008р., що свідчить про обґрунтованість вимоги позивачки у цій частині.
Представниками відповідачів у доводах, викладених у відзивах на позовну заяву не спростовано наявності у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, з урахуванням також базового місяця для її обчислення – січня 2008 року.
Посилання на відсутність фінансування суд оцінює критично, оскільки вказані обставини не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку здійснити нарахування та виплату у належному розмірі та у встановленому законом порядку індексації грошового забезпечення позивача за спірний період, адже в силу приписів чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Окрім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Стосовно нарахування та виплати індексації-різниці, суд зазначає таке.
З аналіз приписів Порядок № 1078 слідує, що ним передбачено можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, в тому числі «індексації-різниці».
Так, у відповідності до вимог абзаців 1-6 пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже, з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Крім того, враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
Окрім того, слід зазначити, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.
У разі, якщо у місяці підвищення посадового окладу розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення, індексація не нараховується. Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, індексація у цьому місяці розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Зростання заробітної плати за рахунок інших її складових (без підвищення тарифних ставок (окладів)) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати. Проте у разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу необхідно враховувати розмір підвищення грошового доходу, що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів, а також суму індексації у місяці підвищення грошового доходу (у березні 2018 року) з метою порівняння цих величин. Сума індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу з урахуванням положень абзацу четвертого пункту 5 Порядку №1078.
Враховуючи викладене суд звертає увагу, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Так, для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 суд звертає увагу апелянта на висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 14.09.2023 у справі №560/3097/22 та враховує, що буквальний спосіб тлумачення вказаних норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);
суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
При цьому, розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Пунктом 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (чинної станом на лютий березень 2018 року) передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.
Як вбачається із наявної у справі копії картки особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік, виплачене грошове забезпечення за лютий 2018 року становило 11240,40 грн, а за березень 2018 року – 11800,15 грн. Різниця становить 559,75 грн.
Суд не погоджується з наданими позивачем у позовній заяві обрахунками суму індексації-різниці, оскільки такі є неправильними та зроблені із обрахунків грошового забезпечення, виплаченого за січень 2018 року та за лютий 2018 року, а також з урахуванням тих складових, які не враховуються під час обрахунку грошового забезпечення з метою визначення права на отримання індексації-різниці.
Суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року суд визначає як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100%.
В свою чергу, величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у березні 2018 року (у разі підвищення посадового окладу у січні 2008 року) становить 253,3%, що підтверджується інформацією Мінсоцполітики.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у березні 2018 р. складав - 1762,00 грн.
Отже, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме: 1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.
Суд також враховує, що такий розмір можливої індексації грошового забезпечення - 4463,15 грн., який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018) неодноразово досліджувався та встановлювався судами та підтверджується зокрема, постановою Верховного Суду від 14.09.2022р. у справі №420/3121/22, від 07.11.2022 у справі №420/19954/21 та інш.
Виходячи з викладеного, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації в березні 2018 року - 4463,15 грн., яка склалася у березні 2018 року, що є підставою для нарахування і виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, та для позивача у спірному випадку становить: 3903,40 грн, а не як вказано у позові позивачем 3781,56 грн., оскільки у березні 2018 року грошове забезпечення позивача порівняно з лютим 2018 року збільшилось тільки на 559,75 грн, тобто на суму, яка є меншою за суму індексації у місяці підвищення (4463,15).
Відтак, починаючи з 01.03.2018 позивач мав право на отримання індексації-різниці щомісячно до наступного підвищення доходів або звільнення у розмірі 3903,40 грн.
Разом з цим, як видно з установлених обставин справи позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація-різниця за період починаючи з 01.03.2018 та не вирішувалась військовою частиною, яка здійснювала нарахування та виплату у спірному періоді з 01.03.2018 грошового забезпечення позивачу, питання щодо наявності у нього права на цей вид індексації за спірний період.
Водночас оскільки, як було зазначено вище, право на отримання індексації різниці у визначеному розмірі позивач має право до наступного підвищення посадового окладу, то після підвищення посадового окладу, підстави для нарахування індексації-різниці мають бути перевірні спочатку.
Так, судом з`ясовано, що рішенням Одеського окружного адміністративного суд від 25.11.2025 по справі №420/17818/25, яке набрало законної сили, було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок, а військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_5 ) грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 29.01.2020 р. по 25.01.2022 р., з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., на відповідні тарифні коефіцієнти згідно додатків 1 і 14 до Постанови Кабінет Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704, з урахуванням раніше проведених виплат.
На виконання вказаного рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/17818/25 відповідачем проведено перерахунок грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 року, що підтверджується наданими до матеріалів справи письмовими доказами.
Відтак, перерахунок грошового забезпечення, починаючи з 29.01.2020 року, визначеного виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 01 січня календарного року, є підставою для перегляду розміру індексації-різниці грошового забезпечення.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач має право на нарахування та виплату індексації-різниці грошового забезпечення в розмірі 3903,40 грн щомісячно за період з 01.03.2018 року по 28.01.2020 року включно.
Також суд враховує доводи представника військової частини НОМЕР_2 з приводу того, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка до 01.01.2020 була розпорядником коштів. Оскільки, саме командир військової частини НОМЕР_1 організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини, військова частина НОМЕР_2 не вчиняла і не могла вчиняти жодних протиправних дій та діяла у відповідності до вимог чинного законодавства України. Військова частина НОМЕР_2 не могла проводити ніяких нарахувань Позивачу, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно рішенням командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України від 19 грудня 2019 року №3914, військова частина НОМЕР_1 була виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком була зарахована на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_2 з 01 січня 2020 року. Військову частину НОМЕР_1 було зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 з 01.01.2020 року, згідно з розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово – економічного-управляння ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2019 № 116/14/1/1515 та розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2019 № 1/7493.
Згідно з абз.5 п.8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 45/32197, грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника). 
Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту затверджені наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року №280, у відповідності до положень якого, саме на військову частину НОМЕР_1 , де проходив військову службу Позивач, покладена організація своєчасного оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини. В свою чергу, військова частина НОМЕР_2 , як розпорядник коштів вищого рівня, вже проводить відповідні нарахування, на підставі розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, які подає військова частина НОМЕР_1 . 
Отже, нарахування суми грошового забезпечення належить до безпосередніх повноважень військової частини НОМЕР_1 як роботодавця, відтак суд не вбачає ознак протиправності у діях військової частини НОМЕР_2 в частині відмови виплатити позивачу суми індексації, про які він вказує у позовній заяві, адже без відповідних нарахувань військовою частиною НОМЕР_1 військова частина НОМЕР_2 жодних виплат позивачу провести не могла.
Що стосується періоду починаючи з 29.01.2020 року по 07.01.2025 року, то з огляду на перерахунок (збільшення) грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 на виконання судового рішення у справі №420/1781825, вимоги позивача щодо нарахування та виплати індексації-різниці у фіксованій величині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо виплати компенсації, суд зазначає, що основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати доходів проводиться незалежно від порядку і підстав виплати доходів: добровільного чи на виконання судового рішення.
Слід зазначити, що Верховний Суд у постановах від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 24.01.2023 у справі № 200/10176/19-а, дійшов наступного висновку: основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення компенсацію втрати частини доходів, нараховану на пенсійні кошти, які ще не виплачені, є передчасними.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яку викладено в постанові від 11 серпня 2023 року по справі № 380/103/22.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо доводів відповідачів про пропуск позивачем встановленого законом строку для звернення до суду із цим позовом суд зазначає таке.
Відповідно до ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Строки звернення до суду з адміністративним позовом передбачено у ст.122 КАС України.
При цьому, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).
Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.233 КЗпП, в редакції до 19.07.2022р, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
При цьому, за приписами ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України в редакції від 19.07.2022р., працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116).
Тобто, з 19.07.2022р. трудовим законодавством змінено правове регулювання строку звернення з позовом до суду щодо стягнення належної заробітної плати, а саме встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Як визначено п.8 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
В силу вимог ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, залишення позову без розгляду можливе виключно у разі, якщо позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення до суду, не доведено поважності причин пропуску такого строку.
Втім, у спірному випадку, на переконання суду, відсутні підстави для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки цей позов подано з дотриманням встановленого законом строку. Діючою на момент виникнення спірних правовідносин редакцією статті 233 КЗпП України (по 19.07.2022) було установлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 3 КАС України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи усе викладене вище, детально дослідивши встановлені обставини справи, доводи сторін та надані письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскільки позивач в силу приписів ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись ст.143, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із визначенням січня 2008 року як місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця).
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із визначенням січня 2008 року як місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця).
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із визначенням січня 2008 року як місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця).
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, в розмірі 3903,40 грн кожного місяця за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, в розмірі 3903,40 грн кожного місяця за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідачі:
Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .
Військова частина НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА