Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/12254/25
Номер провадження2/711/820/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
29 грудня 2025 року ТОВ «ФК «Юніт Капітал», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 34528,72 грн, витрати на правничу допомогу та на сплату судового збору (вхідний №52875, а.с.1-5).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 07.11.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (надалі - Первісний Кредитор, Кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 159773 (надалі - Договір, Кредитний договір) на суму 34118 грн. 
Договір складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі -індивідуальна частина), графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця, та публічної частини про споживчий кредит (далі – публічна частина), що розміщена на веб-сайті кредитодавця за посиланням: https://finx.com.ua/docs. 
Як стверджує позивач у мотивувальній частині позову, позичальник приєдналася до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом аас97с40, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами.
З урахуванням викладеного, наявність електронного підпису відповідача підтверджує її волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України.
Позивач у мотивувальній частині зазначає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується довідкою про перерахування коштів.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, то представник позивача в позові зазначає наступне.
При укладенні кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем узгоджені розмір кредиту, грошова одиниця, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення електронного кредитного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
З огляду на викладене позивач констатує, що відповідач під час укладення кредитного договору ознайомилася з його текстом та змістом, зокрема з графіком щомісячних платежів за кредитним договором та паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення або зміни викладення умов кредитного договору відповідачем не висловлювалося, а також вона погодилася, що зміст кредитного договору не порушує її законних прав та інтересів, що підтверджується її електронним підписом. 
Нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалося виключно первісним кредитором. Підготовлений ним розрахунок заборгованості долучено до позовної заяви. Сума заборгованості, право вимоги щодо якої було відступлено позивачу, відображена у Реєстрі прав вимоги № 2 від 06.03.2025, що є додатком до позовної заяви.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, то представник позивача у позові зазначає, що 06.02.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №06022025, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 159773 від 07.11.2024.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу №06022025 від 06.02.2025 від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34828,72 грн, з яких: 34 118 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 9,72 грн – заборгованість за відсотками, 401 грн – заборгованість по комісії, та 300 грн – заборгованість по штрафах/пені.
З огляду на викладене ТОВ «Юніт Капітал» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 159773 від 07.11.2024 у розмірі 34 528,72 грн, яка складається з: 34 118 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 9,72 грн – заборгованість за відсотками, 401 грн – заборгованість по комісії, а також витрати на сплату судового збору (2422,40 грн) і на професійну правничу допомогу адвоката (7000 грн).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 09 год 50 хв 04 лютого 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.76-78).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.02.2026 розгляд справи відкладений до 08 год 50 хв 05 березня 2026 року (а.с.91).
Представник позивача Хлопкова М.С. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника Хлопкової М.С. у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 13.02.2026 (а.с.93 зворот, 94 зворот). Водночас представник позивача Хлопкова М.С., у п.4 прохальної частини позовної заяви від 29.12.2025, виявила волю на розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с.4 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 05 березня 2026 року о 08 год 50 хв повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим, 05 березня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 07 листопада 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №159773 (далі - Договір), який підписаний ОСОБА_1 як позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором аас97с40 07.11.2024 о 17 год 08 хв 43 сек (а.с.39-42).
Відповідно до п.1.1 Договору, договір, що укладається позичальником складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі – індивідуальна частина), графіку(ів) платежів , які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (далі – публічна частина), що розміщена на веб-сайті кредитодавця https://finx.com.ua (далі – сайт Кредитодавця) за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник укладає Договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) Кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини/акцепту, як це передбачено розділом V цієї індивідуальної частини. З моменту підписання цієї індивідуальної частини/акцепту, Договір про споживчий кредит набуває чинності. 
Позичальник засвідчує, що до укладення Договору отримав та ознайомився, зокрема, з індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною Договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит кредитодавця (далі – Правила), а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення Договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана позичальником або є йому незрозумілою, позичальник повинен відмовитись від підписання акцепту/цієї індивідуальної частини Договору (п.1.2 Договору).
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором
Пунктами 2.2.1 – 2.9.1 Договору передбачено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 34118.00 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 5,09 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 5117,700 грн - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини; у розмірі 28995,21 грн – для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №149637 від 12.08.2024, укладеним з кредитодавцем.
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних. Тип процентної ставки – фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. 
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. 
Комісія за надання кредиту складає 5117,70 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. індивідуальною частиною Договору. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 365 днів з 07.11.2024 (дата надання кредиту) по 07.11.2025.
Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на місяць. Конкретні дати вказані в графіку платежів.
Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), складає (не перевищує) 5148,22 грн. 
Денна процентна ставка складає: 5148,22 грн / 34118 грн / 365 днів х 100 % = 0,0413%/день.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) та складають 36,34% річних.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 39266,22 грн.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та доступний через веб-сайт кредитодавця https://finx.com.ua.
Крім того із розділу VII «Реквізити сторін» Договору суд встановив, що у графі «Позичальник» міститься №рахунку/картки: НОМЕР_1 , на який підлягала перерахуванню кредитодавцем позичальнику визначена частина суми кредиту.
У паспорті споживчого кредиту як Додатку до договору про споживчий кредит №159773 від 07 листопада 2024 року зазначені умови кредитування, які надаються ТОВ «ФК «Кредіплюс» з урахуванням побажань споживача ОСОБА_1 . Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 як споживачем (позичальником) електронним підписом одноразовим ідентифікатором b8d42a4c 07.11.2024 о 17 год 08 хв 23 сек (а.с.31-32).
Із довідки про успішність наступних операцій згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», що підготовлена ТОВ «ФК «Кредіплюс», суд встановив, що ТОВ «ФК «Контрактовий дім» о 17 год 08 хв 07.11.2024 прийнято до виконання замовлення ТОВ «ФК «Кредіплюс» про перерахунок 5,09 грн на банківську картку, маска картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з метою виконання умов кредитного договору №159773 від 07.11.2024 (а.с.18-19).
Юридичний факт належності відповідачу банківської картки № НОМЕР_3 , а також отримання відповідачем ОСОБА_1 частини суми кредиту в розмірі 5,09 грн шляхом її перерахування на означену вище банківську картку судом встановлено на підставі довідки АТ «Перший Український Міжнародний Банк» №КНО-07.8.5/1266БТ від 27.01.2026, що направлена до суду на виконання ухвали про витребування доказів від 05.01.2026 (а.с.96).
Також у судовому засіданні була безпосередньо досліджена картка обліку виконання умов договору №159773, що укладений 07.11.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 . Із означеного засобу доказування суд встановив, що 07.11.2024 ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 34118 грн (5,09 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 5117,700 грн - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини; у розмірі 28995,21 грн – для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №149637 від 12.08.2024, укладеним з кредитодавцем).
Крім того з означеного засобу доказування суд встановив, що кредитодавцем, у період часу з 08.11.2024 до 06.03.2025, здійснено відповідачу як позичальнику нарахування відсотків у розмірі від 0,03 до 0,1 грн/день. Водночас комісія кредитодавцем нарахована позичальнику щоразу по 200 грн, що мало місце 07.01.2025 та 07.02.2025, а також 07.12.2024 – у розмірі 1 грн.
Також із картки обліку виконання умов договору №159773 суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 , за час строку дії Договору, не здійснювала його погашення.
У зв`язку з цим, суд встановив, що станом на 06.03.2025, розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед кредитодавцем ТОВ «ФК «Кредіплюс» за Договором становить: 34 118 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 9,72 грн – заборгованість за відсотками, 401 грн – заборгованість за комісією, та 300 грн – заборгованість зі сплати пені (а.с.58-59). 
Означений розмір заборгованості повністю узгоджується з даними виписки з особового рахунка за кредитним договором №159773 від 07.11.2024, що підготовлений позивачем (а.с.57).
Суд, безпосередньо дослідивши договір факторингу №06022025 від 06.02.2025 (а.с.7-9) встановив, що 06 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено означений правочин, відповідно до 2.1 якого клієнт (ТОВ «ФК «Кредіплюс») зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Юніт Капітал») права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Факт оплати ТОВ «Юніт Капітал» ТОВ «ФК «Кредіплюс» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 судом встановлено із дослідженої у судовому засіданні платіжної інструкції в національній валюті №317 від 11.03.2025, відповідно до якої ТОВ «Юніт Капітал» перерахувало ТОВ «ФК «Кредіплюс» 665 934,23 грн плати за укладення договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 (а.с.60).
Із витягу з Додатку №1 до договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 «Реєстр прав вимог №2» від 06.03.2025 судом встановлено, що ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №159773 від 07.11.2024 у сумі 34 828,72 грн, з яких: 34 118 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 9,72 грн – сума заборгованості за відсотками, 401 грн – заборгованість за комісією, та 300 грн – заборгованість зі сплати штрафу/пені (а.с.62). 
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Договором на підставі договору факторингу №06022025 від 06.02.2025.
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання означеного правочину за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: аас97с40.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею в кредит від ТОВ «ФК «Кредіплюс» грошових коштів у сумі 34 118 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору, зокрема, сплати основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, у строки, передбачені цим правочином, як первісному кредитодавцю ТОВ «ФК «Кредіплюс», так і його правонаступнику в означених правовідносинах – ТОВ «Юніт Капітал». 
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 і відображена у п.2.2.1 Договору була отримана відповідачем шляхом перерахування на її картковий рахунок № НОМЕР_3 в сумі 5,09 грн, 5117,700 грн - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини, а 28995,21 грн – для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №149637 від 12.08.2024, укладеним з первісним кредитодавцем. 
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування ним згідно умов Договору №159773 від 07.11.2024 як первісному кредитодавцю ТОВ «ФК «Кредіплюс», так і його правонаступнику у спірних правовідносинах: ТОВ «Юніт Капітал», тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за означеним Договором в сумі 34 127,72 грн, з яких: 34 118 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту), та 9,72 грн - сума заборгованості по відсоткам, слід задовольнити.
Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати комісії в розмірі 401 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктом 2.1 Договору встановлено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Пунктом 2.3 Договору передбачено, що знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Комісія за управління та обслуговування кредиту – комісія, яку позичальник сплачує на користь кредитодавця, що нараховується за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно графіку платежів (розрахунковий період) за зниженим тарифом. Якщо позичальник порушив (прострочив) строки сплати чергового платежу згідно Графіку платежів, комісія у наступному розрахунковому періоді нараховується за стандартним (базовим) тарифом (розділ «Терміни та визначення» Договору).
Отже, підписанням Договору без будь-яких застережень відповідач підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами такого договору.
Зміст зобов`язання в Договорі, у контексті сплати комісії за управління та обслуговування кредиту, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз означеного правочину дає підстави суду для висновку про те, що справжня воля сторін цього правочину зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісією за управління та обслуговування кредиту, у випадку порушення (прострочення) строків сплати чергового платежу згідно Графіку платежів, в розмірі та умовах погоджених сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Договір, за умовами якого відповідач зобов`язалася повернути кредит, а також сплатити проценти та комісію за управління та обслуговування кредиту, у випадку порушення (прострочення) строків сплати чергового платежу згідно Графіку платежів. 
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру комісії; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодилася з умовами з приводу комісії за управління та обслуговування кредиту та випадків, за наявності яких означена комісія підлягає нарахуванню позичальнику, і її розміру; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Договір, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.
Як встановлено судом із картки обліку виконання договору №159773 віл 07.11.2024, ТОВ «ФК «Кредіплюс» як первісним кредитодавцем здійснено нарахування ОСОБА_1 як позичальнику 401 грн комісії за управління та обслуговування кредиту,щоразу по 200 грн, а саме: 07.01.2025 та 07.02.2025, а також у розмірі 1 грн, що мало місце 07.12.2024, у зв`язку з порушення строків сплати чергового платежу згідно Графіку платежів (а.с.58-59).
Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем комісії в розмірі 401 грн за управління та обслуговування кредиту.
У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що сума несплаченої відповідачем комісії за Договором складає 401 грн.
Крім того, відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо сплати нею позивачу комісії за управління та обслуговування кредиту в розмірі 401 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 401 грн в рахунок заборгованості зі сплати комісії за управління та обслуговування кредиту підлягає задоволенню.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.6 прохальної частини позовної заяви, про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/12254/25, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери (далі - АБ «Соломко та партнери») разом із додатком №1 «Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року» (а.с.55-56); 2) додаткової угоди №25770863246 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, в якій містяться дані відповідача ОСОБА_1 (а.с.54); 3) акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025, в якому міститься перелік наданих правових та юридичних послуг, зокрема: складання позовної заяви 5000 грн (2 год), вивчення матеріалів справи 1000 грн (2 год), підготовка адвокатського запиту 500 грн (1 год) та підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 500 грн (1 год) (а.с.53); 4) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 від 19.10.2018, яким документований адвокат Соломко О.В. (а.с.52).
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АБ «Соломко та партнери» у справі щодо стягнення боргу за Договором з відповідача ОСОБА_1 , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману позивачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - відповідача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України. 
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень ст.13, 137 ЦПК України викладений в постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №361/10208/23 (провадження № 61-12269св24), що судом застосовується з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Як встановлено судом із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 заперечень щодо витрат на правничу допомогу до суду не подала, а також не подала і клопотання про їх зменшення. З огляду на викладене, беручи до уваги, що позовні вимоги судом визнані обгрунтовані та задоволені повністю, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору, то суд зазначає про таке.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Водночас ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції в національній валюті №33391 від 26.12.2025 (а.с.6) суд встановив, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89,133, 137, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №159773 від 07 листопада 2024 року в розмірі 34 528 (тридцять чотири тисячі п`ятсот двадцять вісім) гривень 72 (сімдесят дві) копійки, з яких: 34 118 (тридцять чотири тисячі сто вісімнадцять) гривень – заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 9 (дев`ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки – заборгованість за відсотками, та 401 (чотириста одна) гривня – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору та 7000 (сім тисяч) гривень – витрат на професійну правничу допомогу, а всього 9422 (дев`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне заочне рішення складене 05 березня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ: 43541163, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко