П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року      
м. Рівне

Справа № 949/1911/25
Провадження № 22-ц/4815/431/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В., 
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , 
відповідач – Акціонерне товариство "Ідея Банк",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог
на предмет спору: 
– Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу 
Сазонова Олена Миколаївна,
– Дубровицький відділ державної виконавчої служби 
у Сарненському районі Рівненської області 
Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Ідея Банк" на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року (ухвалене у складі судді Тарасюка А.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Дубровицький відділ державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, –

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року  ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Ковташа В.Д., звернувся в суд з позовом до відповідача Акціонерного товариства "Ідея Банк", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Дубровицького відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позов обґрунтовував тим, що 19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4618, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "Ідея Банк" невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору №206.22378.004919021 від 14.02.2019 у розмірі 139744,06 грн., з яких: 29856,57 грн. – строковий основний борг; 41045,21 грн. – прострочений основний борг; 26364,24 грн. – прострочені проценти; 937,88 грн. – строкові проценти; 954,56 грн. – строкова плата за обслуговування кредиту; 37359,21 грн. – прострочена плата за обслуговування кредиту; 1326,39 грн. - пеня; 1900 грн. – плата за вчинення виконавчого напису.
06.10.2021 старшим державним виконавцем Дубровицького відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Двораком С.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67055854 з примусового виконання виконавчого напису № 4618.
Крім того, 22.10.2021 в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника та 09.11.2021 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
24.11.2022 старшим державним виконавцем Дубровицького відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бруцькою К.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу через відсутність у боржника майна, на яке можу бути звернено стягнення. Як вбачається зі змісту зазначеної постанови, залишок боргу станом на 24.11.2022 становив 130646,09 грн.
Представник позивача зауважував, що згадані вище постанови та копію виконавчого напису позивач отримав у Дубровицькому відділі ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у червні 2025 року, коли звернувся до них з метою вирішення питання зняття арешту з його рахунків.
Вчинений виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинено з порушенням норм Закону України "Про нотаріат" та Постанови КМ України від 29.06.1999 №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", тому змушений із даним позовом звертатися до суду.
Просив суд:
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за №4618;
- стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 9097,97 грн., стягнуті з нього у межах виконавчого провадження №67055854;
- стягнути з відповідача на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. а також судовий збір за подання позовної заяви за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн.
Рішенням Дубровицького районного суд Рівненської області від 11 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Дубровицький відділ державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за №4618.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Ідея Банк" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9097,97 грн. (дев`ять тисяч дев`яносто сім гривень дев`яносто сім копійок), стягнуті з нього у межах виконавчого провадження №67055854.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Ідея Банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) та 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення мотивовано тим, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів, що підтвердили б наявність оригіналу нотаріально засвідченого договору, а також не було доведено належними та допустимими доказами, що для здійснення виконавчого напису приватному нотаріусу було подано документи, які підтверджують безспірність заборгованості, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса № 4618 від 19.08.2021 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. 
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, Акціонерне товариство "Ідея Банк" оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що банк не є стягувачем у виконавчому провадженні № 67055854, оскільки після відступлення права вимоги по Кредитному договору право пред`явити виконавчий напис до виконання перейшло до нового кредитора ТОВ "Свеа фінанси".
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Вказує, що кондиційна вимога ОСОБА_1 до АТ "Ідея Банк" є необґрунтованою.
АТ "Ідея Банк" при розгляді справи судом першої інстанції заперечувало щодо задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав того, що такі витрати є необґрунтованими, неспівмірними зі складністю судового спору, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
02 лютого 2026 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Ковташем В.Д. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір №206.22378.004919021 від 14.02.2019 року не був посвідчений нотаріально. Таким чином, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса №4618 від 19.08.2021 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Додає, що відступлення АТ "Ідея Банк" прав вимоги за укладеним із позивачем кредитним договором на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" (змінило найменування на ТОВ "Свеа фінанси"), не свідчить про подання позивачем позову до неналежного відповідача.
З матеріалів виконавчого провадження №67055854 вбачається, що стягувачем є саме АТ "Ідея Банк", постанов про заміну стягувача у даному виконавчому провадженні матеріали справи не містять. Також відсутні будь-які ухвали, рішення про зміну стягувача у даному виконавчому провадженні.
Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 14.02.2019 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №Z06.22378.004919021, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 74950,00 грн, а Позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього Договору.
19.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №4618, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея банк" невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору №Z06.22378.004919021 від 14.02.2019, укладеного між Акціонерним товариством "Ідея банк" та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 14.11.2019.
Згідно вказаного виконавчого напису, вимоги АТ "Ідея банк" задоволено за період з 15.12.2019 по 06.07.2021 включно у розмірі: 29856,57 грн. – строковий основний борг; 41045,21 грн. – прострочений основний борг; 26364,24 грн. – прострочені проценти; 937,88 грн. – строкові проценти; 954,56 грн. – строкова плата за обслуговування кредиту; 37359,21 грн. – прострочена плата за обслуговування кредиту; 1326,39 грн. – пеня; 1900,00 грн. – плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 139744,06 грн.
На підставі вищевказаного виконавчого напису, старшим державним виконавцем Дубровицького відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Двораком С.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №67055854 від 06.10.2021.
22.10.2021 старшим державним виконавцем Дубровицького відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Двораком С.Д. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 153938,47 грн.
09.11.2021 старшим державним виконавцем Дубровицького відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Двораком С.Д. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Північному міжрайонному управлінні водного господарства з відрахуванням 20% до виплати загальної суми боргу 153938,47 грн. (з рахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження). про що винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Постановою старшого державного виконавця Дубровицького відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бруцької К.В. від 24.11.2022 повернуто виконавчий напис №4618, виданий 16.07.2021 стягувачу АТ "Ідея банк" у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Залишок боргу станом на 24.11.2022 становить 130646,09 грн та залишок стягнення виконавчого збору 13064,75 грн.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, покликався на незаконність виконавчого напису нотаріуса від 19.08.2021, який зареєстровано в реєстрі за №4618, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея банк" невиплачених в строк грошових коштів, оскільки вимоги банку не є безспірними. 
Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. 
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. 
Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. 
Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. 
При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999року №1172.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19).
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).
Відповідно до п.п. 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку).
Зі змісту пункту 3.1 вказаної глави вбачається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Як роз`яснено Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). 
Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). 
Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. 
Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). 
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.
Право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати в позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.
Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику в порядку, визначеному статтею 84 Закону України "Про нотаріат".
Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17.
У справі, яка переглядається в апеляційному порядку позивач не отримував вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, отже встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою. Протилежного відповідачем не доведено.
Окрім того, згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання..
У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.
Приватним нотаріусом Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Вказаний пункт 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині, у тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.
Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 набрала законної сили цього ж дня 2202.2017, отже і пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 також втратив чинність з цього дня.
Тобто, з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.
Отже, чинним на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622, тобто без розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".
Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 19.08.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Сазоновою О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже не чинні.
Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 вказано: "порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Так, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".
Окрім того, відсутній оригінал кредитного договору № Z06.22378.004919021 між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 , укладеного 14.02.2019 року, як і не надано жодних доказів його нотаріального посвідчення.
Оскільки позивачем доведено порушення нотаріусом процедури вчинення напису; відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що для здійснення виконавчого напису приватному нотаріусу було подано документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а також доказів наявності оригіналу нотаріально засвідченого договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса №4618 від 19.08.2021 року таким, що не підлягає виконанню.
Місцевим судом правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з АТ "Ідея Банк" грошових коштів, стягнутих з нього у межах виконавчого провадження № 67055854, оскільки правовою підставою стягнення з позивача коштів, був виконавчий напис нотаріуса, який, на підставі встановлених вище обставин та досліджених доказів, визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.
Тому отримані відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.
Доводи апеляційної скарги про неналежність відповідача апеляційним судом відхиляються з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2023 АТ "Ідея Банк" (Клієнт по договору факторингу) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" (Фактор по договору факторингу) уклали договір факторингу № 01.02-31/23, за яким право вимоги до позивача ОСОБА_1 за договором № Z06.22378.004919021 від 14.02.2019 перейшло фактору, про що свідчать копія договору факторингу, копія витягу з Додатку №1 до договору факторингу – Реєстр боржників № 3, що долучені відповідачем до відзиву.
Разом з тим, укладення договору факторингу та відступлення АТ "Ідея Банк" права вимоги за кредитним договором не свідчить про неналежність відповідача, оскільки ОСОБА_1 оспорюється виконавчий напис, який вчинено за заявою саме первісного кредитора.
Окрім того, особою, до якої перейшло право вимоги АТ "Ідея Банк" не вживалося заходів щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні. Стягувачем у виконавчому провадженні №67055854 залишилося АТ "Ідея Банк".
23 березня 2026 року АТ "Ідея Банк" подало апеляційному суду клопотання про заміну сторони відповідача правонаступником, з підстав укладення договору факторингу та відступлення АТ "Ідея Банк" права вимоги за кредитним договором.
Вказане клопотання до задоволення не підлягає, з огляну на наступне.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс13, керуючись змістом статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст.8 Закону №606-ХІУ, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
Отже, заміна сторони відповідача належним кредитором у спірних правовідносинах не здійснюється у спосіб заміни сторони відповідача правонаступником, а проводиться згідно з вимогами ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 442 ЦПК України – за заявою заінтересованої особи суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Доводи апеляційної скарги про неправомірне стягнення судом витрат на правничу допомогу апеляційним судом відхиляються, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Денищичем П.В., на підтвердження понесених ним витрати на правничу допомогу адвоката, надано суду: копію Договору про надання правової допомоги №1/105 від 15.07.2025, укладеного між Адвокатським бюро "Офіс адвокатів Василя Ковташа" в особі керуючого Ковташа В.Д. та ОСОБА_1 ; копію Акту виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №1/105 від 15.07.2025; копію квитанції про оплату наданої правової допомоги від 31.07.2025 у розмірі 15000,00 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №000697 від 14.08.2017; копію ордеру на надання правничої допомоги серії ВК №1185760 від 15.07.2025. Як вбачається з копії акту виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №1/105 від 15.07.2025, юридичні послуги, які були надані позивачу, складаються з підготовки та подання позовної заяви, вартість яких складає 15000,00 грн. (фіксований розмір). Окрім того, у п. 3.1 Договору про надання правової допомоги №1/105 від 15.07.2025, сторони узгодили вартість послуг у розмірі 15000,00 грн.
Витрати на професійну правничу допомогу адвоката, в присудженому судом першої інстанції розмірі (15 000 грн), є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому порушень місцевим судом вимог закону при присудженні їх до стягнення апеляційний суд не вбачає.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Однак, доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Ідея Банк" залишити без задоволення, а рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді:  Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.