Справа № 212/14307/25 
2-о/212/51/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., представника заявниці ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі Криворізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років,
встановив таке.
До суду звернулася заявниця. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку окремого провадження. 
Суд в порядку підготовки до розгляду справи задовольнив клопотання представника заявника та викликав в судове засідання свідків. За власною ініціативою суд також витребував матеріали спадкової справи заведену після померлого ОСОБА_3 , а також інформацію щодо наявності чи відсутності відповідних актових записів щодо нього.
Заінтересована особа під час розгляду судової справи відзиву, заяв, клопотань не подавала; була повідомлена про розгляд справи належним чином (в електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд»). 
У судовому засіданні 14.04.2026 були допитані свідки. В цьому ж судовому засіданні суд на підставі ст. 244 ЦПК України перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши дату та час його проголошення 21.04.2026 о 16:55 год.
У Заяві ОСОБА_2 просила встановити факт її проживання разом із спадкодавцем – ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років на день відкриття спадщини, а саме з січня 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до дня його смерті. 
Заяву обґрунтувала таким. З січня 1990 року ОСОБА_2 стала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де і була зареєстрована 03 квітня 1990 року. Із ОСОБА_3 проживали спільно до дня його смерті, за його життя вели спільне господарство, мали спільний бюджет, який складався спершу із заробітних плат заявниці та ОСОБА_3 , а потім з їхніх пенсій. На спільні гроші купували продукти харчування, одяг, взуття, інші особисті речі, предмети домашньої обстановки та побуту, сплачували комунальні платежі та інше. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 реалізували своє право на приватизацію квартири, у якій проживали, відтак з листопада 2005 року зазначене майно належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності, по 1/2 частині кожному. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На день його смерті вони обидва були зареєстровані та фактично проживали за адресою АДРЕСА_1 . Похованням ОСОБА_3 також займалась заявниця. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з 1/2 частини квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Заяву про прийняття спадщини заявниця подала до державної нотаріальної контори у встановлений законом строк. 04 листопада 2025 року ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 , однак отримала відмову на підставі того, що відсутній факт родинних відносин між нею та спадкодавцем та не підтверджено документально факт спільного проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
Заінтересована особа відзиву та будь-яких інших документів до суду не подала; правом на участь у судовому розгляді не скористалася. 
Досліджені докази; фактичні обставини, встановлені судом.
Суд дослідив надані та витребувані докази та встановив таке. 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.06.2024 (а. с. 7).
Згідно зі Свідоцтвом № Ж-958 на право власності на житло від 07 грудня 2005 року квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності уповноваженому власнику квартири ОСОБА_3 та члену його сім`ї ОСОБА_2 у рівних долях (а. с. 9). В матеріалах справи наявні також Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 10), Технічний паспорт (а. с. 11), план поверху (а. с. 12), експлікація приміщень (а. с. 13), характеристика об`єкта нерухомого майна (а. с. 14).
Згідно з відмітками у паспортах громадянина України (а. с. 17-19), ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, у матеріалах справи наявна також Довідка № 4 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби щодо складу осіб, що значаться зареєстрованими за адресою АДРЕСА_1 від 10.11.2025 року, в якій зазначено про ОСОБА_2 як власника квартири (а. с. 16).
На підтвердження тої обставини, що похованням ОСОБА_3 займалася ОСОБА_2 , суду надано копію товарного чеку від 19.06.2024 та квитанцію від 23.04.2025 за виготовлення пам`ятника та бетонування з гранітною плиткою (а. с. 15).
Згідно з Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі (а. с. 8) після смерті ОСОБА_3 16.07.2024 року Другою криворізькою державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу № 72707362 (номер у нотаріуса 462/2024). 
04 листопада 2025 року державний нотаріус Другої криворізької державною нотаріальної контори Тімошина Ольга Віталіївна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за фактом звернення ОСОБА_2 щодо отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутній факт родинних відносин та не підтверджується документально факт спільного проживання (а. с. 6).
Суд дослідив надані на виконання ухвали суду про витребування доказів матеріали спадкової справи № 462/2024 (а. с. 71-82). В матеріалах спадкової справи міститься довідка від 08.09.2025 про те, що згідно з відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади, ОСОБА_3 був зареєстрований з 23.01.1981 року за адресою: АДРЕСА_1 ; станом на 19.06.2024 в цій квартирі були зареєстровані він та ОСОБА_2 . З матеріалів спадкової справи вбачається, що, окрім ОСОБА_2 , будь-які інші спадкоємці не зверталися до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Також, на виконання ухвали суду про витребування доказів, Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому розі Криворізького району Дніпропетровської області повідомив суд про те, що згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актові записи про народження дітей де батьком записаний ОСОБА_3 , актові записи про шлюб та розірвання шлюбу щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 – відсутні (а. с. 69). 
Сама заявниця у судовому засіданні 03.03.2026 пояснила суду, що ОСОБА_3 одруженим не був та дітей не мав. Його батьки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли у 1985 та 1986 роках, брати і сестри спадкодавця також померли, а інших родичів у нього не було. Заявниця проживала разом зі ОСОБА_3 у їх спільній квартирі без реєстрації шлюбу, не думали про смерть.
Свідок ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у судовому засіданні 14.04.2026 року показала суду таке. Жила раніше на Божедарівці в м. Кривий Ріг, де жила сестра ОСОБА_2 , дружили сім`ями та регулярно спілкувалися. ОСОБА_2 приїздила туди разом з чоловіком ОСОБА_3 на сімейні свята, похорони. Її чоловіка ОСОБА_7 свідок знала приблизно з 1980-х років, відколи ОСОБА_8 стала з ним жити. Знає, що вони жили разом на ОСОБА_9 . Знала їх як подружжя, і навіть не знала про те що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Стосунки в них були дружні, любили одне одного, свідок ніколи не чула, щоб вони кричали, з`ясовували відносини. ОСОБА_8 доглядала чоловіка, коли він потрапив в аварію. ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідок була на його похоронах. Чи були там його родичі не знає, бо не знала їх. Зазначила, що ОСОБА_8 влаштувала гарні поминки для чоловіка, на похоронах дуже плакала за ним. Знає, що ОСОБА_8 доглядала за могилками батьків ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_11 , 1959 року народження, у судовому засіданні 14.04.2026 року показала суду таке. Її батьки жили на Божедарівці в м. Кривий Ріг; навпроти них жила сестра ОСОБА_2 . Знає ОСОБА_12 , оскільки вона регулярно приїздила до своєї сестри разом з чоловіком ОСОБА_3 . Свідок ро жили навпроти дому ОСОБА_13 . Свідок жила на ОСОБА_14 до 18 років, коли приїжджала пізніше - бачила ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , спілкувалися. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 жили як чоловік та дружина; свідок знає їх років 40. Вони приїздили на машині провідувати сестру ОСОБА_13 . Інколи вони підвозили свідка ОСОБА_11 на своєму автомобілі, коли поверталися додому (свідок мешкає на мкр-ні 5-му ОСОБА_9 ). Свідок була нечасто заходила до них додому. Свідок була на похороні ОСОБА_10 , який організувала ОСОБА_15 , на поминальному обіді. ОСОБА_16 було не багато, його родичів не було.
Свідок ОСОБА_17 , 1953 року народження, у судовому засіданні 14.04.2026 року показала суду таке. Вона проживає на АДРЕСА_2 на І поверсі. Знала ОСОБА_2 як «Пасічну» та самого ОСОБА_3 ; вони були сусідами і дружили по-сусідські. ОСОБА_18 вони там 45 років, була у них в гостях. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 жили як сім`я, як чоловік та дружина, стосунки в них дуже добрі, дітей в пари не було. ОСОБА_8 доглядала його ( ОСОБА_10 ), як дитину; до них у квартиру приїжджали його батьки; ОСОБА_8 також доглядала його батьків. Коли ОСОБА_3 помер, ОСОБА_8 була в лікарні. Похорони влаштовувала ОСОБА_8 , поставила чоловіку дуже гарний пам`ятник. Свідок була на похороні, родичів ОСОБА_10 не знає.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За положеннями статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що інших спадкоємців окрім заявниці спадкодавець не мав, а заявниця є спадкоємицею 4-ї черги спадкування (ст. 1264 ЦК України).
На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи – це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання – житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування – право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.
Суд встановив, що заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин та не підтвердженням документально факту спільного проживання зі спадкодавцем.
Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1259 стосується зміни черговості спадкування за законом.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу. 
Отже, від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини залежить виникнення та зміна її майнових і немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як єдиною спадкоємицею.
Наведені та досліджені докази, а також показання свідків підтверджують той факт, що заявниця постійно проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю за місцем зареєстрованого місця проживання у їх спільній квартирі (належній їм обом на праві спільної сумісної власності з 2005 року). Заявниця, як свідчить відмітка в її паспорті, була зареєстрована в цій квартирі з 03.04.1990.
Свідки підтвердили, що ОСОБА_3 та заявниця тривалий час проживали як одна сім`я, як чоловік і дружина. Про це у судовому засіданні говорила і сама заявниця. 
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що вимога заявниці про встановлення факту її проживання однією сім`єю більше п`яти років на день відкриття спадщини підлягає частковому задоволенню: оскільки відмітка про реєстрацію заявниці - з 03.04.1990 року у квартирі, де були зареєстровані заявниця та ОСОБА_3 , а свідки точних дат не назвали (озвучували періоди «80-ті роки» або «90-ті роки»), суд дійшов висновку про підтвердження спільного проживання не з січня 1990 року, а з 03 квітня 1990 року.
На підставі зазначеного, статей 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі Криворізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років – задовольнити частково.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , понад п`ять років на день відкриття спадщини, а саме з 03 квітня 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заявник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 .
Заінтересовані особи: Територіальна громада в особі Криворізької міської Ради, ЄДРПОУ: 33874388, місцезнаходження: вул. Молодіжна, буд. 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.
Рішення суду складено та підписано 21 квітня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець