Справа № 308/13360/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 березня 2026 року м. Ужгород
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  в інтересах якої діє представник - адвокатка Круковська Руслана Ігорівна та за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Олійник Роман Богданович на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2025 року, у справі № 308/13360/25 (Головуючий: Логойда І.В.), -
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Кожокар М.Ю., звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 06.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб і від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: повнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2025 у справі № 308/17717/24, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. 
Станом на день звернення до суду з позовною заявою, малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. Повнолітній син, ОСОБА_3 , також перебуває на утриманні у матері ОСОБА_1 , та навчається у закладі вищої освіти, проживає за кордоном. 
Отже, всі передбачені законодавством обов`язки по вихованню та фінансовому забезпеченню двох дітей, на даний час позивач виконує самостійно. 
Відповідач, який проживає окремо, участі в утриманні малолітнього сина - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не бере, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Усі витрати, пов`язані із утриманням, вихованням, розвитком малолітнього сина - ОСОБА_5 несе лише матір - позивач. Щодо майнового стану відповідача, то як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем із основним видом діяльності (код згідно з КВЕД - 47.19) – інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Також, відповідач являється учасником та кінцевим бенефіціарним власником ряду підприємств: є власником багатьох транспортних засобів, житлових будинків, земельних ділянок, систематично отримує дохід від підприємницької діяльності, несає інших неповнолітніх дітей, які б перебували на його утриманні та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання свого малолітнього сина.
Посилаючись на вказані обставини позивачка просила стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2025 і до досягнення повноліття дитини.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/40 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2025 і до досягнення повноліття дитини.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 1211, 20.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки визначений судом розмір аліментів є очевидно непропорційним, так як не враховує реальний фінансовий стан відповідача, його значні задекларовані доходи, наявність суттєвих активів та корпоративних прав. У результаті такий підхід не забезпечує дитині рівня матеріального забезпечення, спів мірного з рівнем платника аліментів, що суперечить положенням СК України та усталеним правовим позиціям Верховного Суду. Оптимальним, пропорційним та юридично обґрунтованим є визначення аліментів у розмірі від усіх видів доходу відповідача, що відповідає вимогам законодавства, узгоджується з його фактичними фінансовими можливостями та забезпечує належний захист прав і законних інтересів дитини. Судом не досліджено ні обсяг доходів і значні витрати відповідача, ні рівень його фактичного життя, який підтверджується придбанням дорого вартісного майна та фінансування високого рівня забезпечення його нової партнерки, що свідчить про значно більші фінансові можливості, ніж ті, які врахував суд. Суд першої інстанції повністю проігнорував той факт, що до розлучення батьків, малолітній син проживав у сім`ї з високим рівнем достатку і звик до певного рівня життя, який відповідає фінансовому становищу обох батьків. На сьогодні всі фактичні витрати на утримання малолітнього ОСОБА_8 несе виключно мати – позивачка, з якою дитина постійно проживає, вона щоденно забезпечує його повсякденні та особливі потреби, повністю замінюючи фінансову участь батька, який не бере участі в покритті витрат, необхідних для розвитку та благополуччя дитини.
В апеляційній скарзі поданою ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Олійник Р.Б. ставиться питання про скасування в частині задоволених позовних вимог рішення суду і у відповідній частині прийняття нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити частково і стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/150 частини з усіх видів його заробітку, (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття дитини, як таке, що в оскаржуваній частині, постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як апелянт добровільно, без будь – якого судового примусу, фактично виконував і продовжує виконувати свої обов`язки з утримання дітей, діючи сумлінно, добросовісно та з урахуванням їхніх інтересів, забезпечує як поточне матеріальне утримання, так і довгострокову майнову основу для їхнього проживання та розвитку. Так, 02.04.2025 року відповідач перерахував позивачці грошові кошти у сумі 1070 000 00 грн. з призначенням платежу на утримання дітей. Крім того, відповідач має відкритий в АТ « Укрсиббанк» картковий рахунок, міжнародний банківський номер рахунку, валюта рахунку, гривня ідо даного поточного рахунку випущені додаткові карти на імя ОСОБА_9 (молодшого сина) із вказаної картки за період з 01.01.2025 р. по 22.09.2025р. було використано 290 066,48 грн. Разом з тим, відповідач додатково регулярно виділяє кошти на утримання свого старшого сина - ОСОБА_2 , який навчається за кордоном. Судом першої інстанції не враховано доходи, які отримує позивачка, згідно із декларації про майновий стан і доходи позивачки за 2024 рік розмір її доходів за 2024 рік склав 27 636 208,00 грн. Із цього можна зробити висновок про те, що позивачка також має значні доходи, значну кількість нерухомості (часток у нерухомості) та корпоративних прав, і відповідно вона також має достатню кількість доходів для утримання дітей. Згідно декларації про майновий стан і доходи за 2024 рік також склали 55 171 901,11 грн., з яких 1 255 523,62 дохід у вигляді заробітної плати, а 51 473 000,00 грн. дохід у вигляді дивідендів. За рішенням суду першої інстанції (1/40 частина з усіх видів доходу), аліменти орієнтовно складатимуть 114 941,46 грн на місяць (55 171 901,11 грн. / 12 місяців / 40) або 1 379 297,53 грн. на рік. 
Вважають, що оскаржуване рішення в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні, оскільки позивачка не довела та суд першої інстанції не встановив і не мотивував реальний обсяг щомісячних потреб дитини, не встановив об`єктивність розміру частки 1/40 з усіх видів заробітку (доходу) (орієнтовно 114 941,46 грн на місяць) як «необхідної і достатньої» у розумінні ч. 2 ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд не надав належної оцінки обставинам, які прямо підлягають врахуванню, зокрема утримання апелянтом старшого сина, що є істотною обставиною для багажу навантаження та значних доходів та активів позивачки.
Розгляд справи проводився в режимі відео конференції.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Круковська Р.І., яка підтримала доводи, викладені в їх апеляційній скарзі, а апеляційну скаргу відповідача просить відхилити, представника ОСОБА_2 – адвоката Олійник Р.Б., який просить задовольнити подану ними апеляційну скаргу, а в апеляційній скарзі позивачки відмовити, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 06.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб і від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: повнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2025, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. 
Малолітній ОСОБА_4 проживає із матір`ю ОСОБА_1 і дана обставина сторонами не заперечується.
Спір між сторонами виник щодо розміру стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Отже, аліменти - це кошти необхідні для забезпечення дитини усім необхідним для проживання та повноцінного розвитку, а тому встановивши розмір доходу батька дитини (платника аліментів) чи його відсутність, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини, враховувати обов`язок щодо утримання дитини обома батьками і виходячи з цього визначати розмір аліментів.
Із декларації про майновий стан і доходи позивачки за 2024 рік вбачається, що розмір її доходів склав 27 636 208, 00 грн.
Згідно декларації про майновий стан і доходи відповідача за 2024 рік склали 55 171 901 11 грн. з яких 1 255 523 62 дохід у вигляді заробітної плати, а 51 473 000 00 грн. дохід у вигляді дивідендів.
За рішенням суду першої інстанції 1/40 частина з усіх видів доходу / аліменти орієнтовно складатимуть 114 941 46 грн. на місяць (55 171 901 11 грн./ 12 місяців /40) або 1 379 297 33 грн. на рік.
Із матеріалів справи вбачається що 02 квітня 2025 року відповідач перерахував позивачці грошові кошти у сумі 1 070 000 00 грн. із призначенням платежу на утримання дітей.
Також відповідачем відкритий в АТ « Укрсиббанк» картковий рахунок та випущені додаткові картки на імя ОСОБА_9 (молодшого сина) із даної картки за період з 01.01.2025 р. по 22.09.2025р. було використано 290 066,48 грн. 
Дана обставина свідчить, що відповідач виконує свій обов`язок по утриманню дитини добровільно, без судового примусу.
Крім того, відповідач додатково регулярно виділяє кошти на утримання свого старшого сина – ОСОБА_3 , який навчається за кордоном.
Враховуючи наведене, судова колегія зазначає, що при наявності зазначених коштів у відповідача, встановлення аліментів у розмірі 1/40 з усіх видів заробітку ( доходу),що становить 114 941 46 грн. на місяць або 1 379 297 53 грн. на рік є непропорційним потребам малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і суперечить положенням ч 2 ст. 182 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина, суд бере до уваги і обов`язок утримувати дитину і матір`ю, а також із урахуванням витрат на утримання старшого сина відповідачем розмір 1/150 з усіх видів заробітку (доходу) складатиме 30 650 грн. відповідає принципам розумності та справедливості і є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Заявлена позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі з усіх видів заробітку (доходів) що становить більше 1 000 000 грн. на місяць на малолітнього сина не відповідає принципам розумності та справедливості і подана апеляційна скарга ОСОБА_10 в цій частині не підлягає задоволенню.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у відповідності до п.п. 1,2,4 ч 1 ст. 376 ЦПК України, яким визначити аліменти на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/150 частини з усіх заробітків (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Круковська Р.І. залишити без задоволення.
Рішення суду першої інстанції у частині вирішення питання про стягнення в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник – адвокат Круковська Руслана Ігорівна залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Олійник Роман Богданович задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2025 року змінити та визначити аліменти на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/150 частини з усіх заробітків (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
У решті рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2026 року.
Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ