Справа № 472/1056/25
Провадження №2/472/103/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Тустановського А.О.,
за участю секретаря Маслюк А.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:
03 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті своїх батьків – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким належало право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 продала 14.10.2005 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується розпискою від 14.10.2005 року, передала ОСОБА_1 всі документи на будинок та ключі від будинку, і пообіцяла пізніше виготовити всі необхідні правовстановлюючі документи та нотаріально посвідчити вказаний договір.
Після отримання ОСОБА_7 коштів від позивача, вона виїхала за межі України, не здійснивши необхідні дії з оформлення свого права на спадщину та оформлення договору купівлі-продажу вказаного домоволодіння.
Позивач, після передання ОСОБА_7 коштів за вищевказаною розпискою, вселилася у вказане домоволодіння, провела газифікацію вказаного домоволодіння. З того часу, позивач постійно проживає у вказаному житловому будинку, користується ним, сплачуючи комунальні платежі та утримує його в належному стані. З 16.07.2010 р. і по теперішній час зареєстрована і проживає у вказаному житловому будинку за вказаною адресою.
Вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю. Тому вона звернулась з вказаним позовом до суду, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: літ. «А-1» - житловий будинок, літ. «З» - вбиральня, літ. «№9, №8» - вигрібна яма, літ. «№6» - водопровідна колонка, літ. «№7» - водопровідний колодязь, літ. «№11» - ворота, літ. «№5» - ганок, літ. «И» - душ, літ. «Б-1» - житловий будинок, літ №1» - замощення, літ. «Е» - комора, літ. «Г» - літня кухня, літ. «Ж» - навіс, літ. «№10» - огорожа.
Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. 
23 жовтня 2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
В судове засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
В судове засіданні представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, надав до суду заяву про уточнення прохальної частини позовної заяви та долучення доказів по справі, в якій зазначив, що під час розгляду справи з`ясовано, що після смерті батьків ОСОБА_8 спадкова справа не відкривалася. Крім того, відповідно до паспорту ОСОБА_8 , остання з 21.03.1996 р. в с-щі Веселинове Вознесенського р-ну (раніше ОСОБА_9 ) не проживала і була зареєстрована в с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області, а отже в порядку ст. 1269 ЦК України своїми діями прийняти спадщину не могла. Відповідно до реєстраційного посвідчення БТІ від 05.05.1988 р. та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.1988 р., які було додано до позовної заяви, було зареєстровано право власності на матір ОСОБА_8 – ОСОБА_5 на 12/25 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . А відповідно до Реєстраційного посвідчення БТІ від 05.05.1988 р. та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.1988 р., право на 13/25 вказаного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_10 . Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_8 було продано після смерті її матері – ОСОБА_5 12/25 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим, представник просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності за набувальною давністю на 12/25 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, будівель та споруд, визначених в технічному паспорті, а саме: літ. «А-1» - житловий будинок, літ. «З» - вбиральня, літ. «№9, №8» - вигрібна яма, літ «№6» - водопровідна колонка, літ. «№7» - водопровідний колодязь, літ «№11» - ворота, літ «№5» - ганок, літ «И» - душ, літ. «Б-1» - житловий будинок, літ. «№1» - замощення, літ «Е» - комора, літ «Г» - літня кухня, літ «Ж» - навіс, літ «№10» - огорожа.
Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Але до суду від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівського селищної ради Андрія Стаднічук надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника та визнання позовних вимог. 
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивачки. В 2005 році її дочка ОСОБА_1 придбала житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 у ОСОБА_8 , яка приходиться свідку двоюрідною сестрою. Даний будинок поділений на дві частини, в одному з яких проживає свідок, а іншу частину будинку придбала ОСОБА_1 даний будинок ОСОБА_12 провела газопостачання і проживає в ньому по теперішній час. З ОСОБА_13 свідок не спілкується з того часу, коли остання продала частину будинку її доньці, оскільки ОСОБА_14 виїхала і вона не знає де вона зараз перебуває.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 у 2005 році купила будинок у ОСОБА_16 , де і проживає до сьогоднішнього дня. Свідок з матір`ю ОСОБА_17 товаришують і вона неодноразово приходила до неї в гості, де бачила, що ОСОБА_18 проживає за даною адресою до теперішнього часу. Світлану свідок не бачила з того часу коли остання закінчила школу. 
Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що ОСОБА_20 в 2055 році купила будинок у ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_1 . Даний будинок має два власника, в одній частині якого проживає його кума, до якої він неодноразово приходив і бачив, що ОСОБА_18 там робила прибудову до будинку та яка проживає в даному будинку до сьогоднішнього дня. Де зараз знаходить ОСОБА_21 йому не відомо.
Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Судом встановлено, що ОСОБА_22 14 жовтня 2005 року придбала будинок у ОСОБА_8 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 4000 грн. в присутності свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , що підтверджується розпискою (а.с.26).
З повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_25 розірвав шлюб з ОСОБА_26 , про що 17 листопада 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №71. Після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_27 » (а.с.12).
Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_28 розірвав шлюб з ОСОБА_22 , про що 13 липня 210 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис №30. Після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_27 » (а.с.13).
12 жовтня 2022 року ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб з ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 12 жовтня 2022 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №106 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 . Після державної реєстрації шлюбу остання змінила прізвище на « ОСОБА_30 » (а.с.14)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 16.07.2010 року по теперішній час в будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з реєстру територіальної громади про місце проживання особи станом на 15.07.2025 р. № 48965-02/06-07 від 15.07.2025 р., виданої адміністратором відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Веселинівської селищної ради Паламарчук Т.А. (а.с. 11).
Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради № 2025/009511760 від 15.07.2025 року, наданого ОДВ Веселинівської селищної ради ОСОБА_31 , місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 15.07.2010 року по теперішній час (а.с.10).
Згідно рішення Виконкому Веселинівської селищної ради №48 від 15.03.1988 року «Про видачу правовстановлюючих документів на самовільно збудовані будівництва по АДРЕСА_1 » вбачається, що ОСОБА_32 надано дозвіл на оформлення документів на самовільно збудовані будівництва по АДРЕСА_1 (а.с.15)
З дослідженої копії технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_2 встановлено, що 25.09.1980 року був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок власником якого є ОСОБА_33 (а.с. 16-17).
З Акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння вбачається, що будівництво будинку за адресою АДРЕСА_1 почалося в 1972 році та закінчилося в 1988 році, який був переданий гр. ОСОБА_32 (а.с.18).
Із свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що 5 травня 1988 року державним нотаріусом Болгарчук О.Ф. посвідчено, що на підставі ст. 529 ЦК України РСР спадкоємцями майна ОСОБА_34 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , є дружина ОСОБА_5 в рівних частках кожний, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво, складається з 12/25 часток домоволодіння. (а.с.20).
05 травня 1988 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності та видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким: «Жилий будинок, розташований в АДРЕСА_3 зареєстрований за ОСОБА_5 на праві особистої власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону від 05.05.1988 р. №415 та записано в реєстрову книгу за № 1419» (а.с. 19).
З свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що 5 травня 1988 року державним нотаріусом Болгарчук О.Ф. посвідчено, що на підставі ст. 529 ЦК України РСР спадкоємцями майна ОСОБА_35 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , є син ОСОБА_10 в рівних частках кожний, який проживає за адресою АДРЕСА_1 . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво, складається з 13/25 часток домоволодіння.
05 травня 1988 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності та видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким: «Жилий будинок, розташований в АДРЕСА_4 зареєстрований за ОСОБА_10 на праві особистої власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону від 05.05.1988 р. № 413 та записано в реєстрову книгу за № 1419».
З дослідженої копії технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_2 встановлено, що 4 січня 1988 року був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок власником якого є ОСОБА_36 та ОСОБА_5 (а.с. 21-23).
На підставі рішення Виконавчого комітету Веселинівської селищної ради народних депутатів Веселинівського району Миколаївської області №43 від 21.03.1997 р. ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 1074 кв. 12/25 частка по АДРЕСА_1 (а.с.24).
Відповідно до довідки, виданої начальником Веселинівської філії Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2-433/1 від 24.08.2025 року, на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником є ОСОБА_5 -12/25 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.1988 р., р. №1988, р. № 415, посвідченого Веселинівською державною нотаріальною конторою, зареєстровано Веселинівською філією КП «ММБТІ» 05.05.1988 р., р. №1419. ОСОБА_10 – 13/25 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.1988 р., р. № 413, посвідченого Веселинівською державною нотаріальною конторою, зареєстровано Веселинівською філією КП «ММБТІ» 05.05.1988 р., р. №1419.
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82656730 від 24.09.2025 року спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.
Крім того, позивачем надано докази на підтвердження того, що вона добросовісно, відкрито та безперервно з 2010 р. володіє житловим будинком яким розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
З розрахункової книжки ПАТ «Миколаївобленерго» вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано особовий рахунок для розрахунків за спожиту електроенергію №22201957, які належать Павловській, Гладченко та містять квитанції про сплату за електроенергію.
згідно з довідкою про розмір платежів, видану Веселинівським ЦОС уповноваженому власнику ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_5 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , визначено розмір сплати за електроенергію в липні 2025 р., червні 2025 р. та травні 2025 р. (а.с.37).
Із книжечки розрахунків за газ також вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано особовий рахунок для розрахунків за спожитий газ № НОМЕР_6 видана ОСОБА_26 ( ОСОБА_37 ) та місяться квитанції про сплату за газ.
Із робочого проекту газифікації житлового будинку АДРЕСА_1 вбачається, що замовником даного проекту є ОСОБА_22 .
Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа №1436, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 (а.с.52-60).
Згідно висновку оцінювача про вартість об`єкта оцінки виданого ОСОБА_38 , замовником якого є ОСОБА_1 , оціночна вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складає 300560 грн. 
Крім того, на ухвалу суду від 09 вересня 2025 р. від Веселинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли документи:
-Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00053677615 від 18.09.2025 р., з якого вбачається, що 11 квітня 1995 р. ОСОБА_39 уклав шлюб з (дошлюбне прізвище ОСОБА_40 ) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області складено актовий запис №6. 
-Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00053663223 від 17.09.2025 р., з якого вбачається, що ОСОБА_21 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 в смт. Веселинове. Веселинівського району Миколаївської області, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області складено відповідний актовий запис №22. В графі відомості про батька зазначено: ОСОБА_36 , відомості про матір: ОСОБА_5 .
Представником позивача також надано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , з якого вбачається, що ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , 11 квітня 1995 року уклав шлюб з ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області зроблено запис за №6. Після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_42 ».
Також, на запит суду від 08 січня 2026 року від Веселинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00055849014 від 13.01.2026 р. з якого вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_13 . 
Згідно з інформацією № 2221610 від 08.01.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 з 23.03.2021 року. 
Згідно відповіді Веселинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на запит суду за вих № 21.6-20/13 від 13.01.2026 щодо надання повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті за параметрами пошуку – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, повідомляють, що за результатами перевірки за наявним архівним фондом відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть ОСОБА_8 не виявлено.
Відповідно до положення ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
За набувальною давністю право власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 9 січня 2004 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 9 січня 2004 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)
Враховуючи те, що позивач вже понад 20 років відкрито добросовісно та безперервно володіє житловим будинком АДРЕСА_1 , суд вважає, що за нею має бути визнано право власності на житловий будинок за набувальною давністю. 
На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд -, 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності за набувальною давністю на 12/25 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, будівель та споруд, визначених в технічному паспорті, а саме: літ. «А-1» - житловий будинок, літ. «З» - вбиральня, літ. «№9, №8» - вигрібна яма, літ «№6» - водопровідна колонка, літ. «№7» - водопровідний колодязь, літ «№11» - ворота, літ «№5» - ганок, літ «И» - душ, літ. «Б-1» - житловий будинок, літ. «№1» - замощення, літ «Е» - комора, літ «Г» - літня кухня, літ «Ж» - навіс, літ «№10» - огорожа.  Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 лютого 2026 року.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області: А.О. Тустановський